УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа номер 145/1592/24

Провадження номер 1-в/145/37/2024

"14" листопада 2024 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Тиврівського районного суду Вінницької області подання Вінницького районного відділу № 2 філії Державної установи Центр пробації у Вінницькій області про звільнення від призначеного покарання згідно ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Селище, Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, засудженого вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 16 січня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених до ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Провідний інспектор Вінницького районного відділу № 2 філії Державної установи Центр пробації у Вінницькій області ОСОБА_4 звернулася до Тиврівського районного суду Вінницької області з поданням про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із скасуванням кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, якщо вартість майна менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, засудженого ОСОБА_5 .

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_5 засуджений вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 16 січня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки та відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на нього покладено наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирок набрав законної сили 16.02.2024.

Згідно вироку ОСОБА_5 02.08.2023 вчинив таємне викрадення чужого майна. Загальна сума завданої матеріальної шкоди за даним вироком становить 1773 грн 11 коп. Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року (набув чинності 09.08.2024) збільшено до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за викрадення чужого майна, у зв`язку з чим діяння, вчинене ОСОБА_5 підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. У зв`язку з цим просить вирішити питання щодо звільнення ОСОБА_5 від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

В судовому засіданні представник Вінницького районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 вимоги подання підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлене подання в повному обсязі та просив його задоволити.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, водночас матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення особисто.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає судового розгляду.

Дослідивши подання органу пробації, заслухавши думку учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного йому покарання враховуючи наступне.

Пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд відповідно до ч. 2 ст. 539 цього Кодексу має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Положеннями ч. 1, 6 ст. 3 КК України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

У цьому контексті суд вважає Закон №3886-ІХ таким, що вносить зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2684 грн.

За змістом вищезазначених норм, зміни до законодавства, внесені Законом №3886-IX, призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема передбачених ст. 185 КК України, оскільки скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею диспозиції ч. 2 ст. 51 КУпАП в розмірі 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме в 2023 році 2684 грн.

Так, за змістом вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 16 січня 2024 року, правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, було вчинене ОСОБА_5 02 серпня 2023 року, а вартість викраденого майна становила 1773 грн. 11 коп, та є меншою від 2684 грн., визначених Законом №3886-IX.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, зважаючи на те, що Закон №3886-IX поліпшує становище засудженого, оскільки усуває караність вчиненого ним діяння, суд вважає вказаний закон таким, що має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

З огляду на викладене, враховуючи релевантну щодо обставин кримінального провадження практику Верховного Суду (позиція, викладена у Постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.08.2024 у справі №567/507/23, та Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 7 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21), оскільки ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, подання Вінницького районного відділу № 2 філії Державної установи Центр пробації у Вінницькій області про звільнення від призначеного покарання згідно ч. 2 ст. 74 КК України підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_5 звільненню від покарання на підставі ч. 2 ст.74 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання Вінницького районного відділу № 2 філії Державної установи Центр пробації у Вінницькій області про звільнення від призначеного покарання згідно ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Селище, Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 16 січня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки, звільнити від призначеного покарання у зв`язку із усуненням караності діяння.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Суддя: ОСОБА_1