У Х В А Л А

29.10.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква Київської області в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в режимі відеоконференції з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» клопотання

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2021, що змінений у частині призначення покарання ухвалою Київського апеляційного суду Київської області від 22.09.2021, яким його засуджено ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироками Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2021 та від 20.04.2021 остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі

про застосування положень Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування щодо нього положень Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 по кримінальному провадженні № 0003849, відомості про яке внесені до ЄРДР 27.12.2020, № 0000201 від 31.01.2021, № 000170 від 25.02.2021, № 000428 від 19.03.2021 за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч. 3 ст. 185 КК України та винести новий вирок.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.

Представник колонії ОСОБА_5 підтримав позицію прокурора.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, суд встановив таке.

Засуджений ОСОБА_3 , відбуває покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2021, який змінений у частині призначення покарання ухвалою Київського апеляційного суду Київської області від 22.09.2021, яким його засуджено ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироками Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2021 та від 20.04.2021 остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі

При цьому вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2021 ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання призначеним за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2021 та призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2021 ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2021 остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2021 ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань призначено остаточно до відбуття покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання покарань.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX), який набув чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) зроблений висновок про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону N 3886-IX. Закон № 3886-IХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені цим законом мають зворотну силу в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та пп 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Приписами підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України розмір податкової соціальної пільги визначений у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2020 встановлений на рівні 2 102,00 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2021 встановлений на рівні 2 270,00 грн.

Отже для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2020 року має перевищувати 2 102,00 грн, а для 2021 року має перевищувати 2 270,00 грн.

Судом встановлено, що згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2021 ОСОБА_3 засуджено за чч. 2, 3 ст. 185 КК України за вчинення у 2020 році чотирьох епізодів крадіжки чужого майна, в тому числі і 27.12.2020 на суму 3 990.00 грн, яка перевищує 2 102.00грн., та у 2021 році за вчинення восьми епізодів крадіжки в тому числі, 07.02.2021 - на суму 14 889.92 грн, 13.02.2021 - на суму 3 350.00 грн, 17.03.2021 - на суму 3 006.50 грн 24.03.2021 - на суму 2 434.61 грн, які перевищують 2 270,00 грн.

Таким чином на день розгляду клопотання, діяння, за вчинення яких ОСОБА_3 засуджено цим вироком залишаються вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна за таємне викрадення якого він засуджений перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів громадян станом на день крадіжки.

Враховуючи, що ОСОБА_3 згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2021 здійснив таємне викрадення майна (крадіжку) на суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ залишається кримінально-караним на цей час, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення його клопотання.

Керуючись ст. 74, КК України, статтями 376, 535, 537 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування положень Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення семиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6