У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000265, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000265, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання представник власника майна посилається на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 від 01.07.2024 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 08 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3. ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: автомобіль марки «Skoda» моделі «Fabia» державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним автомобілем. Підставою винесення вказаної ухвали стала необхідність вжиття заходів забезпечення кримінального провадження та проведення з вказаним автомобілем необхідних слідчих дій з метою збереження речових доказів.

Відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України, слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області було внесено 08.09.2022 року. З того часу слідчим було проведено ряд гласних та негласних слідчих дій, спрямованих на збір доказів винуватості осіб у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. 21.06.2024 року за ухвалою суду було вилучено транспортний засіб «Skoda» моделі «Fabia» державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , з моменту вилучення транспортного засобу та накладення арешту минуло більше місяця, ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні має статус свідка, тобто з моменту внесення відомостей до ЄРДР з вересня 2023 року слідством не здобуто даних про те, що ОСОБА_4 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, по яких триває досудове слідство. Сам автомобіль «Skoda» моделі «Fabia» державний номерний знак НОМЕР_1 , зберігається на спецмайданчику, який не відповідає вимогам по зберіганню, як це вимагає інструкція зі збереження речових доказів, а отже речовий доказ зберігається неналежно, що може привезти до його пошкодження чи знищення.

На підставі наведеного, просить скасувати арешт тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіля марки автомобіль марки «Skoda» моделі «Fabia» державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , який зберігається на території спеціального майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського ВП ГУНП, розташованого в м. Тячів по вул. Промислова, 6 «а».

Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав та просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2024 з підстав, наведених у клопотанні. Повідомив, що ОСОБА_4 допитаний, слідство триває з кінця 2023 року, огляд транспортного засобу проводився. ОСОБА_4 позбавляється права користування майном. Орган досудового розслідування за час перебування у них майна мав достатньо часу для проведення слідчих дій. Спеціальний майданчик не відповідає вимогам для зберігання такого, там немає місця, авто перебуває на вулиці перед сервісним центром, за таких умов майно може бути пошкоджене, знищене.

Прокурор, слідчий у судове засідання не з`явився, слідчий подав письмове клопотання, за змістом якого заперечив щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, оскільки авто визнано речовим доказом, на даний час досудове розслідування триває, проводяться слідчі дії, здійснюється документування злочинів, за які передбачено додаткове покарання з конфіскацією майна, тому таке є передчасним. Просив розглядати таке без його участі.

Власник майна у судовому засіданні повідомив, що згідний з позицією адвоката, просив повернути хоч у користування, буде зберігати майно належно, вважає, що забрали таке безпідставно.

Заслухавши думку представника власника майна, власника майна, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000265, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2024 клопотання задоволено. Накладено арешт на виявлені та вилучені під час проведення 21 червня 2024 року обшуку транспортного засобу марки «Skoda» моделі «Fabia», д.н.з НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: транспортний засіб марки «Skoda» моделі «Fabia», д.н.з НОМЕР_2 ; флеш носій марки «StikDriver», флеш носій марки «hoko» флеш носій марки «SP», мікро-СД марки «МіВrand», заборонивши користування, розпорядження та відчуження вищевказаного.

До клопотання також додано фотозображення місця зберігання транспортного засобу, копію протоколу допиту свідка ОСОБА_4 .

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Слідчим суддею встановлено, що на даний час необхідність в арешті майна, а саме в частині користування та розпорядження транспортним засобом «Skoda» моделі «Fabia», д.н.з НОМЕР_2 відпала, доказів проведення експертиз з даним майном слідчому судді не надано.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання про скасування арешту майна обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині скасування арешту у частині заборони користування та розпорядження вказаним транспортним засобом.

Між тим наведений транспортний засіб залишається речовим доказом у рамках даного кримінального провадженні, а отже арешт має бути залишений без змін в частині заборони відчуження.

Відповідно до ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: зокрема, у разі скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000265, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2024 року (справа № 308/10053/24) на транспортний засіб марки «Skoda» моделі «Fabia», д.н.з НОМЕР_2 , а саме у частині заборони розпорядження та користування вказаним майном.

Транспортний засіб марки «Skoda» моделі «Fabia», д.н.з НОМЕР_2 повернути власнику або уповноваженому представнику.

В задоволені решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26.07.2024.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1