В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2024 р. м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000478 від 18.05.2024 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка-Бузька Кам`янка-Бузького району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.10.2023 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 2 (двох) місяців арешту та на підставі п.5 ч. 1 ст. 911 КК України покладено обов`язок пройти програму для кривдників, відносно якого 10.07.2024 р. ухвалою Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області застосовано примусові заходи медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч. 1 ст.126-1 КК України, у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, перебуває на обліку в лікаря психіатра, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.10.2023 р., який набрав законної сили 16.11.2023 р., ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) місяців арешту та, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосовано обмежувальний захід, відповідно до якого на засудженого покладено обов`язок пройти програму для кривдників на строк 1 (один) місяць.

04.03.2024 р., точний час органом досудового розслідування не встановлено, обвинуваченого ОСОБА_4 було ознайомлено з правилами проходження програми для кривдників, згідно з якими останній протягом тринадцяти днів, починаючи з 04 березня 2024 року, зобов`язаний з`явитися у Громадську організацію «ОСОННЯ», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для проходження відповідної програми. 4 березня 2024 року між ОСОБА_4 та ГО «ОСОННЯ» було укладено договір про надання соціальної послуги «Проходження програми для кривдників», а також останнім було надано згоду про прийняття рішення про проходження корекційної програми для кривдників в ГО «ОСОННЯ» та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне ухилення від проходження програми для кривдників, про що засуджений розписався власноручно.

Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_4 , умисно, усвідомлюючи обов`язок відбути обмежувальні заходи у виді обов`язку пройти програму для кривдників за вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.10.2023 р., будучи попередженим про порядок проходження таких обмежувальних заходів, ігноруючи вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з`явився до ГО «Осоння», лише двічі, а саме 04 та 18 березня 2024 року, після чого жодного разу не з`явився до вказаної установи для проходження програми для кривдників, без поважних причин, чим умисно ухилився від її проходження.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, тобто кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України.

Відповідно ст.129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

З врахуванням норм ст. ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, з огляду на наступне.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та повідомив, що знав про те, що згідно вироку Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.10.2023 за ст. 126-1 КК України за яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) місяців арешту та, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосовано обмежувальний захід, відповідно до якого на нього було покладено обов`язок пройти програму для кривдників на строк 1 (один) місяць. Про місце та час проведення такої програми йому також було повідомлено, та він двічі відвідував вказані заннятя. Однак в подальшому, він перестав їх відвідувати, оскільки в нього захворіла мама, за якою потрібно було йому доглядати, а тому він перестав відвідувати тренінги встановлені за рішенням суду. Також повідомив, що графіки цих відвідувань були незручні для нього, оскільки заважали його роботі. Про скоєне щиро шкодує та кається, обіцяє повністю пройти всі необхідні програми в подальшому.

Даними вироку Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.10.2023 за ст. 126-1 КК України за яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) місяців арешту та, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосовано обмежувальний захід, відповідно до якого на засудженого покладено обов`язок пройти програму для кривдників на строк 1 (один) місяць.

Даними висновку судово-психіатричної експертизи № 769 від 24.06.2024 р. згідно якої ОСОБА_4 в період інкримінованих йому дій виявляв ознаки розумової відсталості в ступені легкої дебільності і міг усвідомлювати свої значення своїх дій та керувати ними, та застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Даними відповіді ГО «Осоння» № 1904/01 від 19 квітня 2024 р. начальнику ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області згідно якої підтверджено про те, що між вкаазним ГО «Осоння» та ОСОБА_4 04.03.2024 р. було укладено договір про надання соціальної послуги «Проходження програми для кривдників». При цьому, ОСОБА_4 пройшов 8 годин (чотири заняття) вказаної програми у період з 04.03.2024 р. по 18.03.2024 р. З 25.03.2024 р. ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників не з`являвся, про причини неявки не повідомляв.

Даними листа управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації від 27.06.2024 р. за № 01-5/851, згідно якого підтверджено факт скерування засудженого ОСОБА_4 в ГО «Осоння» для проходження програми для кривдників, як особу, що вчинила домашнє насильство, строком на один місяць.

Даними листа управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації від 12.02.2024 р. за № 01-5/210, про скерування засудженого згідно вироку Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.10.2023 за ст. 126-1 КК України ОСОБА_4 в ГО «Осоння» для проходження програми для кривдників, як особу, що вчинила домашнє насильство, строком на один місяць.

Даними відповіді ГО «Осоння» № 2805/01 від 28 травня 2024 р. в відділ дізнання 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області згідно якої надано витяг з Державного реєстру про державну реєстрацію ГО «Осоння», договір про надання соціальної послуги «Проходження програми для кривдників» укладений з ОСОБА_4 04.03.2024 р., поінформована згода ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників, повідомлення ОСОБА_4 про час та місце проведення занять по програмі для кривдників, з відповідними додатками вказаними у відповіді.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі зазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Вони узгоджуються між собою.

В той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України. У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 390-1 КК України оскільки він вчинив умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий, покарання відбув, та перебуває на обліку у лікарів психіатра.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд враховує положення ч.ч.1,2 ст.50 КК України, згідно яких, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Отже, покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд застосовує судову дискрецію (судовий розсуд), тобто поняття яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Також, визначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд виходить з того, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Крім того, суд враховує те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

При розгляді даного кримінального провадження суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. В свою чергу, справедливість це одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

На переконання суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Наведене покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції статті за це кримінальне правопорушення, оскільки даний вид покарання є необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и л а :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 , на строк застосування пробаційного нагляду наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1