Провадження № 1-кс/344/5287/24
У Х В А Л А

17 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про часткове скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що слідчими СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 10001246 від 11.05.2024 за ч. 1 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 11.05.2024 близько 12.40 год. на ділянці АДРЕСА_1 , де зіткнулися автомобіль марки Peugeot 5008, реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та мотоцикл марки Mustang під керуванням водія ОСОБА_4 , який внаслідок цього отримав тілесні ушкодження. Автомобіль марки Peugeot 5008, реєстраційний № НОМЕР_1 вилучено 11.05.2024 під час огляду місця події та цього ж дня визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області накладено арешт на автомобіль марки Peugeot 5008, реєстраційний № НОМЕР_1 із забороною на користування, відчуження та розпорядження. У кримінальному провадженні № 10001246 автомобіль марки Peugeot 5008, реєстраційний № НОМЕР_1 оглянуто в ході досудового розслідування. Щодо нього проведено експертизу з дослідження технічного стану, а також транспортно-трасологічну експертизу. Усі ризики, які були зазначені, щодо запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що воно в подальшому може мати доказове значення під час досудового розслідування та могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також потреби проведення низки слідчих дій та ряду експертних досліджень із вказаним майном відсутні. Вказаний автомобіль не підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, а також для забезпечення цивільного позову. Висновком МСЕК від 04.08.2016 ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності. У зв`язку з цим користування автомобілем необхідне йому для задоволення життєво важливих потреб. В подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Адвокат просив проводити розгляд клопотання без його участі, та участі власника майна, підтримуючи клопотання.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі, не заперечував проти часткового зняття арешту.

Ухвалою від 17.05.2024 року накладено арешт з забороною на користування, відчуження та розпорядження на автомобіль марки «Peugeot 5008» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучено під час огляду місця події 11.05.2024 до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Peugeot 5008, реєстраційний № НОМЕР_1 власником зареєстровано ОСОБА_3 .

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ст.174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так суб`єкт клопотання не оспорював і не заперечив правових підстав накладення відповідного арешту.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Перед судом не доведено тієї обставини, що арешт відповідного майна здійснено без правових підстав, не доведено, що необхідність в збереженні речового доказу відпала.

При цьому арешт речового доказу здійснено саме з метою забезпечення збереження речового доказу у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу заявник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор.

Крім цього, до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідженні речового доказу судом. Таким чином потреба, з якою було встановлено арешт речового доказу все ще не відпала.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не наддала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С ТА Н О В И В :

в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1