Справа № 953/4460/23
н/п 1-кс/953/5849/24
"13" серпня 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
власника майна - ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
Згідно з відміткою на поштовому конверті клопотання про арешт майна направлено на адресу Київського районного суду м. Харкова 05 серпня 2024 року.
Орган досудового розслідування встановив, що ОСОБА_7 організувала злочинну схему щодо збуту на території м. Харкова наркотичного засобу метадону в безконтактний з наркоспоживачами спосіб, використовуючи при цьому можливості електронної системи розрахунку на банківські картки, з подальшим переведенням в готівку.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до вказаної злочинної діяльності ОСОБА_7 залучила ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 до обов`язків яких входило здійснювати незаконний збут наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів на території м. Харкова.
21 червня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2024 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 18 серпня 2024 року включно та визначений розмір застави.
Прокурор зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні 20 червня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова проведений обшук у транспортному засобі Mercedes-Benz V250, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який на час проведення обшуку належав на праві власності ОСОБА_4
На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на тимчасово вилучене 20 червня 2024 року під час проведення обшуку, майно, зокрема - автомобіль Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , та передано на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Орган досудового розслідування встановив, що ОСОБА_4 після звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням визначеної ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2024 року суми застави 28 червня 2024 року відчужив вказаний вище транспортний засіб з метою перешкоджання у подальшому застосуванню такого виду покарання як конфіскація майна.
У своєму клопотанні прокурор вказав, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи присутнім 02 липня 2024 року у судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, не повідомив про відчуження транспортного засобу, щодо якого вирішувалося питання про накладення арешту та здійснення перереєстрації вказаного транспортного засобу на нового власника.
Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу право власності на транспортний засіб Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 зареєстроване за ОСОБА_3 .
Прокурор зазначає, що накладення арешту на рухоме майно - транспортний засіб Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , обґрунтовується необхідністю забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яке передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, та яке може бути застосоване у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, при цьому зазначив, що необхідність накладення арешту на вказане майно зумовлюється саме необхідністю збереження речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, а не з метою конфіскації. Зауважив на тому, що зазначений автомобіль визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, та на нього ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року був накладений арешт із забороною відчуження та розпорядження. Разом з тим ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що зазначений транспортний засіб був вилучений під час проведення обшуку, та що у провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді клопотання прокурора про накладення арешту, у тому числі і на транспортний засіб - автомобіль Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , протиправно відчужив зазначений автомобіль. З метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для цього кримінального провадження, просив накласти арешт на вказане майно.
Власник майна - ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання. Зазначив, що знає ОСОБА_4 вже досить тривалий час, оскільки він є його клієнтом та постійно обслуговував свій транспортний засіб - автомобіль Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 на його СТО. Зазначив, що між ним та ОСОБА_4 неодноразово виникали розмови з приводу продажу цього транспортного засобу, проте оскільки ціна, за яку ОСОБА_4 бажав відчужити автомобіль була для нього високою, він не поспішав придбавати зазначений автомобіль. Вказав, що на початку липня 2024 року йому зателефонував син ОСОБА_4 та запропонував придбати зазначений автомобіль за дуже вигідною ціною, на що він погодився. Повідомив, що він був обізнаний про те, що зазначений транспортний засіб перебував на території майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що він не був обізнаний про те, що його син вчиняв дії, спрямовані на відчуження автомобіля Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що відсутні будь-які правові підстави для накладення арешту.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання дійшов такого висновку.
Зі змісту протоколу обшуку транспортного засобу від 20 червня 2024 року вбачається, що 20 червня 2024 року у період часу з 18 години 11 хвилин до 20 години 50 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 червня 2024 року у автомобілі Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 за участю ОСОБА_4 проведений обшук, під час якого транспортний засіб Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому проводився обшук також був вилучений.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року накладений арешт із забороною відчуження та розпорядження на тимчасово вилучене 20 червня 2024 року під час проведення обшуку транспортного засобу Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , майно, а саме: автомобіль Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , та передано на відповідальне зберігання під розписку власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.
Як вбачається зі змісту мотивувальної частини ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року при накладенні арешту на вилучене під час обушку майно - автомобіль Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 . слідчий суддя виходив з того, що вказаний автомобіль є засобом вчинення кримінального правопорушення, зберіг або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Разом з тим з долученої до клопотання реєстраційної картки на автомобіль Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 вбачається, що 28 червня 2024 року відбулася перереєстрація транспортного засобу на нового власника - ОСОБА_3 на підставі договору КП, укладеного в ТСЦ № 6347/2024/4713778 від 27 червня 2024 року.
Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя виходить з такого.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Положеннями ст. 64-2 КПК України встановлено, що третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя встановив, що тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є доказом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч.1 ст.388 КК України, зокрема є засобом вчинення кримінального правопорушення, який зберіг або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, відповідно до ст. 91 КПК України майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Положеннями ч. 7 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року був накладений арешт на автомобіль Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, враховуючи те, що станом на день розгляду вказаного клопотання матеріалами, долученими до клопотання, підтверджувалося право власності ОСОБА_4 на зазначений транспортний засіб, а тому у разі визнання останнього винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вказаний транспортний засіб підлягав конфіскації.
Разом з тим під час подальшого досудового розслідування встанволено, що ОСОБА_4 відчужив належний йому на праві власності транспортний засіб, який був тимчасово вилучений під час проведення обшуку, та який у подальшому був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_4 пред`явлена підозра.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що існують обґрунтовані підозри того, що незастосування арешту на зазначене майно може призвести до приховування, пошкодження, знищення, перетворення та повторного відчуження вищевказаного майна, яке має значення речового доказу у цьому кримінальному провадженні, що може перешкодити кримінальному провадженню, враховуючи, що новий власник жодним чином не обмежений у праві користування, розпорядження та відчуження транспортного засобу Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення його як речового доказу.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не надано та слідчим суддею не встановлено.
Слідчий суддя зауважує, що питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна входить до дискреційних повноважень органу досудового розслідування у визначених законодавством межах та відповідно до положень Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене 20 червня 2024 року під час проведення обшуку транспортного засобу Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , майно, а саме:
- автомобіль Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 .
Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 14 серпня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1