У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000275 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні за №0000275 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна.

Клопотання надійшло на адресу суду 25.07.2024 року поштовими засобами зв`язку. Згідно відмітки на поштовому конверті клопотання здано на пошту 22.07.2024 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2024 за № 0000275.

Досудовим розслідування встановлено, що на початку липня 2024 року ОСОБА_4 , проживаючи в межах Рахівського району Закарпатської області, який є прикордонним районом та межує із кордоном Республіки Румунія, маючи умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації під час дії воєнного стану, через державний кордон України до країн Європейського Союзу, за грошову винагороду, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, усвідомлюючи, що для успішної реалізації злочинного умислу щодо здійснення незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України необхідні спільні дії кількох осіб, вступив у злочинну змову із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншими невстановленими особами, із якими узгодив план спільних дій та участь на кожному етапі незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон.

21.07.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні ними злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Разом із тим, 21.07.2024 в період з 17.00 по 17.05 год., відповідно до положень ст. 237 КПК України, на підставі наданої письмової згоди гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у зв`язку із наявністю невідкладної необхідності, що було пов`язано з метою відшукання, збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні було проведено огляд іншого володіння особи, а саме транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 , на якому гр. ОСОБА_6 , транспортував ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із території Івано-Франківської області до готелю "Pyate Koleso", що в АДРЕСА_1 , а також до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

22.07.2024 вилучені предмети та речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Вищевказаний транспортний засіб, що був виявлений та вилучений під час проведення огляду, підпадає під ознаки, перераховані в ч. 1 ст. 98 КПК України, так як є засобом який використовувався ОСОБА_6 , як засіб прихованого переміщення осіб до місця подальшого переховування.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований на ОСОБА_6 .

Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю збереження його як речового доказу з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, а також може призвести до їх втрати, пошкодження чи їх приховування від органу досудового розслідування, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, а також з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та ефективного здійснення досудового розслідування та з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання. При цьому, подав заяву, згідно якої просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду поданого клопотання повідомлений належним чином, при цьому, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання. 26.07.2024 року ОСОБА_11 подав заяву, згідно якої просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі, зазначив, що не заперечує проти накладення на належні йому мобільний телефон та відео реєстратор, в іншій частині клопотання просить відмовити

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно змісту ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000275 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно протоколу про затримання підозрюваного від 21.07.2024 року, ОСОБА_5 затримано о 13 год. 26 хв. 21.07.2024 року неподалік домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст.208 КПК України.

22 липня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження за №0000275 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: незаконному переправленні осіб через державний кордон України та сприяння його вчиненню порадами, вказівками, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Згідно протоколу про затримання підозрюваного від 21.07.2024 року, ОСОБА_4 затримано о 13 год. 10 хв. 21.07.2024 року на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст.208 КПК України.

22 липня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах кримінального провадження за №0000275 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Згідно заяви ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній надав дозвіл на проведення огляду належного йому автомобіля марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно протоколу огляду місця події від 21.07.2024 року слідує, що огляд був проведений старшим слідчим СУ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковником поліції ОСОБА_12 на підставі добровільної згоди ОСОБА_6 у транспортному засобі марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 . У ході обшуку виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Постановою старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_12 вищезазначені вилучені речі визнано речовити доказами у кримінальному провадженні №0000275 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований на ОСОБА_6 .

До матеріалів справи долучено протоколи допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 від 22.07.2024 року, протоколи пред`явлення особи до впізнання за фотознімками свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 від 22.07.2024 року, які повідомили, що впізнали особу, а саме ОСОБА_6 , який на транспортному засобі марки «Volkswagen» сірого кольору, типу бус, з державними реєстраційними номерами А06888АМ, 20.07.2024 року забирав їх з приватного будинку в населеному пункті ОСОБА_13 та разом з невідомою на той час особою, яка вже знаходилась в автомобілі завіз до околиці вищезазначеного населеного пункту, де через деякий час очікування до зазначеного транспортного засобу підсіли ще дві особи і разом їх вказаний водій доставив до перехрестя доріг на межі Закарпатської та Івано-Франківської областей де в подальшому за вказівкою водія вони пересіли в до іншого транспортного засобу. Та який 21.07.2024 року забирав їх разом з вищезазначеними особами на вказаному транспортному засобі з готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 », під час руху проводив їх інструктаж, надавав їм поради щодо подальшого незаконного переправлення через державний кордон України та доставив до околиці населеного пункту Кваси, де за вказівками якого вони знову пересіли до іншого транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Внесене прокурором в межах кримінального провадження за №0000275 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України та подано у визначений КПК України строк.

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив збереження речових доказів у відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У ч.2 ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.3 ст.332 КПК України.

Частиною 3 ст.332 КК України передбачено відповідальність за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляли через державний кордон України, чи вчинені щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження. Водночас наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Дослідивши матеріали клопотання, оцінивши надані сторонами докази, встановивши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що частина майна, на яке прокурор просить накласти арешт, а саме: транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 , відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, зокрема могло зберегти на собі його сліди кримінального правопорушення, містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Завданням арешту майна у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх використання, перетворення, передачі, відчуження, оскільки існують відповідні ризики.

При цьому, слідчий суддя вважає, що в даному випадку у клопотанні стороною обвинувачення необґрунтовано обмеження особи в реалізації права володіння власністю, а саме: транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 . Таким чином, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя вважає за можливе передати транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання власнику майна, з можливістю його використання, заборонивши вчиняти будь-які дії щодо його відчуження та розпорядження, попередивши власника про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Також попередити, що у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні №0000275 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є зазначене майно, він повинен надати зазначене майно для проведення вказаних процесуальних дій.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки не застосування такого заходу може призвести до настання негативних наслідків.

Доказів настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для власника такого майна під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вказане майно на даному етапі кримінального провадження є виправданим і необхідним, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а відсутність такого арешту може сприяти втраті доказів.

При цьому, слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч. 2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, після проведення певних процесуальних та слідчих дій, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженню, що не позбавляє права зацікавлених осіб ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

Що стосується вимог клопотання прокурора в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , то слідчий суддя не вбачає правових підстав для арешту такого майна, з огляду на те, що прокурором не доведено, що дані речі є предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак може бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим у задоволенні даної частини клопотання слід відмовити.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт цього майна.

Враховуючи наведене вказане майно, на яке ухвалою слідчого судді не накладено арешт, підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучене.

Слідчий суддя звертає увагу, що на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна.

У зв`язку із наведеним клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на виявлені і вилучені 21.07.2024 в ході проведення огляду місця події на підставі добровільної згоди ОСОБА_6 у транспортному засобі марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 ., а саме:

- транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаним автомобілем, але без позбавлення права користування, передавши його на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_6 .

Попередити власника майна ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1