Номер провадження: 11-кп/813/2336/24
Справа № 522/5758/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

25.09.2024 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши в порядку підготовки до апеляційного розгляду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18.09.2024, якою у к/п №0000039 від 26.01.2023 стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, було продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

установив:

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції під час судового розгляду к/п №0000039 від 26.01.2023 було продовжено строк застосування стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В подальшому, на зазначену ухвалу слідчого судді 24.09.2024 захисником ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , через канцелярію апеляційного суду була подана апеляційна скарга, в якій остання, посилаючись на незаконність ухвали, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати стосовно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації.

Дослідивши апеляційну скаргузахисника ОСОБА_3 , суддя-доповідач доходить наступних висновків.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985, п. 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приписами п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачений строк апеляційного оскарження ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, який становить п`ять днів з дня її оголошення.

Натомість, на підставі аналізу змісту поданої захисником ОСОБА_3 апеляційної скарги вбачається, що оскаржувана ухвала Суворовського райсуду м. Одеси була проголошена 18.09.2024, в той час як апеляційна скарга була подана захисником 24.09.2024, тобто з пропуском передбаченого законом 5-денного строку з дня проголошення ухвали на її апеляційне оскарження.

При цьому, в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 не порушує питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене, відповідно до положень ч. 3 ст. 399 КПК України, зазначена апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 395, 399, 404, 405, 419, 422, 532 КПК України, суддя - доповідач

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18.09.2024, якою у к/п №0000039 від 26.01.2023 стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, було продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повернути захиснику ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження та особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Роз`яснити захиснику ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України, повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на апеляційне оскарження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2