Сарненський районний суд
Рівненської області
_________________________________________________
Справа № 572/2366/20
Провадження № 1-кп/572/52/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представників потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000647 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянина України, має на утриманні двох малолітніх дітей,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000647 від 07.07.2020 року за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона 07.07.2020 року приблизно о 16 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку за місцем проживання ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки, яка супроводжувалась спричиненням тілесних ушкоджень один одному під час якої в неї виник умисел на заподіяння смерті останньому. Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, спрямованих на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, а саме ОСОБА_10 з метою спричинити тілесні ушкодження та позбавити життя завдала два удари клинком кухонного ножа в область передньої поверхні грудної клітки зліва та грудної клітки посередині, чим заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва в межах 2 ребра по лівій навдсолостернальній лінії із напрямком раневого каналу: зліва- направо, дещо зверху-донизу, дещо спереду-дозаду (з приблизною його довжиною - 10-12см); з ушкодженням по ходу раневого каналу - підшкірно- жирової клітківки, хрящової частини другого ребра, пристінкової плеври, третього (анатомічно) переднього верхнього сегменту лівої легені (наскрізно), тканини середостіння, листка серцевої сорочки з ушкодженням стінки висхідної частини аорти, з насиченими крововиливами в тканини та органи - по ходу раневого каналу, з ознаками лівобічного гемопневмотораксу та гемоперікарду (щодо живих осіб) має ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечне для життя і знаходиться в прямому зв`язку з фактом настання смерті (згідно п.2.1.2.;2.1.3. «й» - «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Наказ МОЗ № 6 від 17.01.1995 року); колото-різаної рани в межах верхньої частини тіла грудини посередині (із незначним поверхневим ушкодженням передньої поверхні грудини, щодо живих осіб має ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (згідно п. 2.3.3. « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Наказ МОЗ№ 6 від 17.01.1995 року).

В результаті заподіяння ОСОБА_11 для ОСОБА_10 вище вказаного проникаючого, сліпого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки (зліва) - було спричинено ушкодження верхівки лівої легені, середостінньої тканини, висхідної частини аорти (магістральна судина) лівої легені, що в короткий проміжок часу після травмування - ускладнилося лівобічним гемопневмотораксом, гемоперікардом, які зумовили розвиток комбінованого травматичного (кардіального та плевро-пульмонального шоку), зупинку серцевої діяльності і дихання, припинення функцій центральної нервової системи та настання смерті останнього на місці події.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб без права внесення застави.

Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора та просив обрати відносно обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою. Зазначив, що попереднього разу судове засідання в якому розпочався розгляд клопотання завершився інсценуванням погіршення стану здоров`я, оскільки до медичного закладу ніхто так і не звернувся. Вважає дані події намаганням обвинуваченої ухилитися від суду. Відносно обвинуваченої є ще ряд кримінальних проваджень, що доводить ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. Неналежна поведінка обвинуваченої призводить до порушення прав потерпілого.

Представник потерпілого ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора та зазначив, що обвинувачена з`явилася до суду вперше за останні півтора року. В попереднє судове засідання не з`явилася та повідомляла, що була на лікуванні в інфекційному відділення, але її там не було. Крім того є велика імовірність симуляції різного роду тяжких захворювань.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, оскільки в СІЗО обвинуваченій буде надана і медична допомога і вчасно буде з`являтися в судові засідання.

Обвинувачена ОСОБА_7 не погодилася з клопотанням прокурора, зазначивши, що перебувала на лікуванні, має довідки. Крім того має на утриманні дітей, яких необхідно забезпечувати. На даний час ще здійснює догляд за дитиною з інвалідністю своєї знайомої, яка працює.

Захисник ОСОБА_8 заперечив щодо клопотання прокурора, оскільки ОСОБА_7 має на утриманні двох неповнолітніх дітей та здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, що підтверджує наявність сталих соціальних зв`язків. В судовому засіданні були присутні учасники провадження, коли викликалася швидка медична допомога. ОСОБА_7 була оглянута та госпіталізована. По справі залишилося допитати обвинувачену та провести судові дебати, а тому просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22 години до 7 години ранку наступної доби.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України суд під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, обвинуваченій ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, потерпілі та свідки допитані, обвинувачена показань не давала.

В порядку ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 є забезпечення виконання нею покладених процесуальних обов`язків, а також відповідно до змісту клопотання запобігти спробам останньої переховуватися від суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Прокурор при розгляді клопотання довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначено у клопотанні не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява №9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Прокурором не наведено фактичних даних про підтвердження підозри у тому, що ОСОБА_7 буде переховуватися від суду або вже вчиняє дії, передбачені ст. 177 КПК України. Між тим, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії»). Ця ж сама теза висловлена і в рішеннях ЄСПЛ у справах «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії», «Летельє проти Франції».

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою є недоцільним.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_7 не судима, має на утриманні неповнолітніх дітей.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваної слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: за викликом прибувати до суду, носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовити.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити для ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язки: за викликом прибувати до суду, носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 05 жовтня 2024 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3

Повний текст ухвали буде оголошено 12 серпня 2024 року о 08 год. 15 хв.

Суддя: