ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/349/24 Справа № 694/2237/24 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисника підозрюваногоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гоща, Гощанського району, Рівненської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, інвалідом, ліквідатором наслідків ЧАЕС не являється, не працюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відомості щодо правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001097 від 18.08.2024,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_9 , звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської областівід 28 серпня 2024 року клопотання слідчого задоволено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб - до 25.10.2024 включно.

Визначено розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240,00 гривень, у разі внесення якої ОСОБА_7 звільнити з-під варти.

У разі внесення застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_7 , з-під варти з покладенням на нього обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з місця проживання без їх дозволу;

- повідомляти слідчого прокурора, суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності).

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначино до 25.10.2024.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді від 3 до 7 років позбавлення волі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, або осіб, які потребують догляду, не має постійного місця роботи та самостійного заробітку, не має спеціального статусу. Окрім того, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване проти громадської безпеки.

Доводи підозрюваного про можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання слідчий суддя відхилив, оскільки такий запобіжний захід, як і ще менш обтяжливі запобіжні заходи, не зможуть запобігти вказаним ризикам та дисциплінувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської областівід 28 серпня 2024 року та постановити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 зазначив, що оскільки взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає, що слідчим-суддею не взято до уваги, те що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний ОСОБА_7 є учасником АТО та військовослужбовцем, здійснював заходи щодо відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Підозрюваному ОСОБА_7 не має сенсу переховуватись від органів слідства так як, він розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі.

Зауважує, що в ухвалі суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказано, що ОСОБА_7 може впливати на потерпілих та свідків, однак підозрюваному не має сенсу впливати на даних осіб, оскільки вони вже надали органам досудового розслідування показання. Тим паче прокурор не надав жодного доказу який би довів незаконний вплив на потерпілих та свідків.

Також звертає увагу суду, що ОСОБА_7 є не судимим у силу ст. 89 КК України, проте незрозуміло із яких доказів та яким чином слідчий суддя дійшла висновку, що ОСОБА_7 є раніше судимим.

Враховуючи те, що його підзахисний вину визнає та щиро кається у скоєному, жоден ризик передбачений у ст. 177 КК України не доведений, виходячи з зазначеного та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу.

Також просив поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали, оскільки повний текст оскаржуваної ухвали сторона захисту станом на 09.09.2024 не отримувала.

Вирішуючи вимогу щодо поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, зокрема, ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Матеріалами справи підтверджуються доводи скаржника щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження, а саме, що з повним текстом оскаржуваної ухвали захисник мав змогу ознайомитися лише 03.09.2024 (час її оприлюднення у Реєстрі судових рішень), згідно матеріалів кримінального провадження копії ухвал направлені підозрюваному та його захиснику адвокату ОСОБА_8 04.09.2024, апеляційну скаргу подано 09.09.2024, тому суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений скаржником з поважних причин, та тому його слід поновити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , які просили скасувати ухвалу слідчого судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст. ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права.

Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінального процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1, п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

До раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що слідчий та прокурор при розгляді справи довели, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.

З ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується, виходячи з наступного.

За даними матеріалів досудового розслідування, вбачається, що ОСОБА_7 , всупереч передбаченому законом порядку, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, в результаті таких своїх дій, без передбаченого законом дозволу, порушуючи Положення про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, постанову Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-ХІІ від 17.06.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за №637/3077, придбав у невстановлені слідством день, час, місці та спосіб предмет, ззовні схожий на корпус ручної гранати РГН із запалом типу УДЗ, який пізніше без передбаченого законом дозволу зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збуту при цьому, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків. 27.08.2024, о 12 годині 20 хвилин, продовжуючи свій злочинний намір та дії, перебуваючи у подвір`ї біля будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливу мету, шляхом власного збагачення незаконно збув, продавши за ціною 500 гривень вище вказані предмети - корпус ручної гранати РГН із запалом типу УДЗ особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_10 , залученому оперативними працівниками Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області до проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину (оперативна закупка) в рамках кримінального провадження.

Відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 300 від 27.08.2024 запал типу УДЗ, який має маркування УДЗ 57-88, відноситься до вибухонебезпечних об`єктів, та відповідно до довідки № 301 від 27.08.2024 корпус гранати РГН, яка має маркування 254-126-88 відноситься до вибухонебезпечних об`єктів.

Таким чином, як зазначає старший слідчий у клопотанні, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України незаконне придбання, зберігання, носіння без передбаченого законом дозволу та збут бойових припасів.

27.08.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.08.2024 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення вищезазначеного злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

З ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні в період введеного в Україні воєнного стану умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, адже ОСОБА_7 не має постійного місця роботи та самостійного заробітку, не має на утриманні неповнолітніх дітей, або осіб, які потребують догляду, не одружений, постійні джерела доходів відсутні, відносно нього судом розглядається інше кримінальне провадження, що свідчить про стійке неприйняття підозрюваним загальновизнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризує його як особу, яка становить підвищену суспільну небезпеку. Вказане спростовує доводи апеляційної скарги захисника про помилковість висновків слідчого судді щодо застосування саме найсуворішого запобіжного заходу з огляду на тяжкість злочину за яким він підозрюється, адже у даному випадку тримання під вартою виправдане за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Доводи апеляційної скарги, що підозрюваний здійснював заходи щодо відсічі і стримування збройної агресії російської федерації не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 .

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Зокрема, слідчий суддя вважав обґрунтованими доводи наведені в клопотанні про наявність ризиків , передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так суд дійшов висновку, що тяжкість покарання від 3 до 7 років позбавлення волі сильно підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків, враховуючи встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань шляхом їх допиту. Враховуючи особу підсудного, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

За викладеного посилання захисника на недоведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не заслуговують на увагу.

Посилання сторони захисту щодо можливості обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту були предметом розгляду слідчим суддею та їм дана належна процесуальна оцінка, яка не потребує відповідного перегляду колегією суддів.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою, а даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді та апеляційному суду не надано.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4