Справа № 454/3627/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/926/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 та законного представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 02 серпня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, одруженого, раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_10

представника потерпілого - адвоката - ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:

оскарженою ухвалою закрито кримінальне провадження №0000351 про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України та звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 24.06.2019р. у виді арешту автомобіля марки «МАЗ» р.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_12 , скасовано. Речовий доказ - автомобіль марки «МАЗ» р.н.з. НОМЕР_1 - повернуто власнику ОСОБА_12 . Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_6 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», за участю третьої особи ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишено без розгляду.

Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 19.06.2019р. близько 18.10год. керуючи автомобілем марки «МСАЗ» р.н.з. НОМЕР_1 , виконував маневр повороту з АДРЕСА_2 , в порушення вимог п.п.10.1, 10.4, 16.2, 1.10, Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі велосипедисту ОСОБА_6 , який рухався прямо в попутному напрямку, що призвело до зіткнення потерпілого із зазначеним вантажним автомобілем, внаслідок чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я та легкі тілесні ушкодження.

Не погоджуючись із оскарженою ухвалою, потерпілий ОСОБА_6 та законний представник потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, які є тотожними за своїми мотивами та вимогами, у яких просять ухвалу Сокальського районного суду від 02.08.2024р. скасувати та призначити новий розгляд у справі в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначають, що зважаючи на те, що більшу половину строку розгляду справи в суді обвинувачений не з`являвся на судові засідання без поважних причин, то ці періоди неявки до загального строку не зараховуються, а зупиняються доти поки обвинувачений не з`явився в суд. що у разі ухилення обвинуваченого від явки на судові засідання, строк притягнення його до відповідальності зупиняється та цей строк відновлюється з часу з`явлення з зізнанням або затримання особи. Таким чином, на думку сторони потерпілого, строк притягнення ОСОБА_8 до відповідальності ще не сплив.

Окрім того зазначають, що обвинувачений був працівником правоохоронних органів. Зараз обвинувачений ОСОБА_8 працює на будівельному підприємстві ПП «Рома», яке належить депутату Львівської обласної ради ОСОБА_12 та в той момент виконував підрядні роботи по будівництву доріг від ПП «Рома». Під час досудового розслідування депутат Львівської облради ОСОБА_13 вів себе зухвало, високомірно, чинив тиск на слідство.

Також, згідно ухвали Сокальського районного суду від 01.11.2022р. на обвинуваченого накладено грошове стягнення розмірі 1 (одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2481 грн. через неявку в судове засідання.

Згідно ухвали Сокальського районного суду від 30.08.2023р. через неявку щодо обвинуваченого застосовано привід, а також накладено грошове стягнення в розмірі 2 (двох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5368 грн. через неявку в судове засідання.

Згідно Ухвали Сокальського районного суду від 21.12.2023р. визнано неповажною причину неприбуття захисника обвинуваченого в судові засідання 08 грудня 2023 року о 12.00 год. та 21 грудня 2023 року о 12.30год. Порушено питання про дисциплінарну відповідальність адвоката перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Львівської області.

Згідно ухвали Сокальського районного суду від 21.03.2024р. до обвинуваченого застосовано привід, та накладено на обвинуваченого грошове стягнення в розмірі 2 (двох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6056 грн.

Окрім того, судові засідання через неявку обвинуваченого та його захисника не відбувались і в інші дні, зокрема:

19.03.2021 р. - через карантин, введений через захворюваність населення на COVID-19;

12.08.2021р. - за клопотанням захисника у зв`язку з вакцинацією (документи, що підтверджували факт вакцинації адвокатом не надано);

26.10.2021р. - за клопотанням захисника у зв`язку з його хворобою (доказів хвороби не надано);

09.06.2022р. - адвокат був відсутній по сімейній причині (доказів поважності неявки не надано);

01.11.2022р. - у зв`язку з неявкою захисника без поважних причин;

21.02.2023р. - у зв`язку з немотивованим клопотанням адвоката про участь у Верховному суді України у розгляді справи №914/4110/21;

08.05.2023р. - у зв`язку з клопотанням адвоката;

21.06.2023 р. - неявка адвоката без поважних причин;

30.08.2023р. - неявка адвоката у зв`язку з зайнятістю в судовому процесі у справі №380/347/23 у Львівському окружному адміністративному суді;

28.09.2023р. - неявка в судове засідання по причині зайнятості в судовому засіданні у Західному апеляційному господарському суді у справі №914/3386/22;

23.11.2023р. - за клопотанням захисника у зв`язку з незадовільним станом здоров`я (доказів хвороби не надано);

08.12.2023р. - за клопотанням захисника, у зв`язку з його поїздкою в м.Київ до Північного апеляційного господарського суду;

20.12.2023р. - за клопотанням захисника про перебування на карантині через взаємодію з особою, у якої виявили COVID-19.

Потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник - ОСОБА_7 у судове засідання апеляційного суду не з`явись , про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Відтак, колегія суддів ухвалила слухати справу за їх відсутності , за участі представника потерпілого - адвоката ОСОБА_11 , у відповідності до положень ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника потерпілого - адвоката - ОСОБА_11 на підтримку апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 , прокурора ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_8 дотримано в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке мало місце 19.06.2019р.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч.1 ст.49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули: 1)два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3)п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 4) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст.49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, згідно обвинувального акта - 19.06.2019р.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Щодо доводів сторони потерпілих про те, що строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не сплив, то колегія суддів з такими не погоджується, оскільки, відповідно до ч.2 ст.49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку (висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у постанові від 5 квітня 2021 року).

Ухвалою Сокальського районного суду від 01.11.2022р. на обвинуваченого накладено грошове стягнення розмірі 1 (одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2481 грн. через неявку в судове засідання. Згідно ухвали Сокальського районного суду від 30.08.2023р. через неявку обвинуваченого до нього було застосовано привід, а також накладено грошове стягнення в розмірі 2 (двох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5368 грн. Однак, як вбачається із матеріалів справи, до ОСОБА_8 жодного разу не було застосовано правоохоронними органами заходів, спрямованих на розшук і затримання останнього.

Щодо неналежної процесуальної поведінки захисника у даному кримінальному провадженні, то даний факт також не може впливати на перебіг строків давності. Суд першої інстанції належно відреагував на такий факт шляхом винесення відповідної ухвали та поставив питання про дисциплінарну відповідальність адвоката.

Відтак, колегія суддів не встановила у даному провадженні факту переривання перебігу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у відповідності до положень ч. 2 ст. 49 КК України. Таким чином, строк давності у даному кримінальному провадженні сплив 19.06.2022р.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що провадження в даній справі слід закрити, звільнивши обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Щодо заявленого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 цивільного позову, то слід зазначити наступне.

Верховний Суд вказав, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК (сплив строків давності) та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.( Постанова ВС колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №644/7193/17 від 16 серпня 2021 р. )

Зважаючи на те, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК у зв`язку зі спливом строків давності, цивільний позов потерпілої сторони про відшкодування шкоди слід залишити без розгляду, що не перешкоджає потерпілій звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. №3. Аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 15 січня 2019 р. у справі №185/442/16-к, 15 травня 2019 р. у справі №617/609/15-к, 19 листопада 2019 р. у справі №345/2618/16-к, 10 червня 2021 р. у справі №640/11750/17, 11 листопада 2020 р. у справі №455/229/17, 27 травня 2021 р. у справі №577/977/19 тощо.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про залишення цивільного позову сторони потерпілого без розгляду.

Виходячи з вище наведеного, доводи потерпілого ОСОБА_6 та його законного представника - ОСОБА_7 , викладені у апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено. Відтак ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 та законного представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 02 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, залишити без змін , а апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 та законного представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - без задоволення.

Касаційна скарга на рішення суду може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4