У Х В А Л А

"29" липня 2024 р. Справа153/1142/24

Провадження1-кп/153/65/24-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у залі судових засідань клопотання прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000110 від 26 лютого 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

В С Т А Н О В И В :

25 липня 2024 року прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Своє клопотання мотивував тим, що на розгляді Ямпільського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000110 від 26 лютого 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Своє клопотання мотивував наступним: у зв`язку із збройною агресією російської федерації та вторгнення її збройних сил на територію України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк якого продовжувався відповідними Указами Президента України та який діє по теперішній час.

Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На початку вказаної збройної агресії російської федерації, на території України введено відповідні правові режими, які обмежують конституційні права і свободи людини, в тому числі обмеження конституційних прав громадян України, щодо обмеження перетину державного кордону України та не можливості виїзду за межі держави особам чоловічої статі призовного віку (18-60 років).

За вказаних обставин ОСОБА_6 орієнтовно о 08:55 год. 28.04.2024 перебуваючи у місті Вінниця, з метою вчинення умисного злочину, вступив у злочину змову зі ОСОБА_4 щодо незаконного переправлення особи через державний кордон України.

ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, за обіцянку грошової винагороди, будучи обізнаним про тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років за межі України, сприяв шляхом надання засобів під час підготовки та вчинення незаконного, поза визначеними пунктами пропуску, переправлення через державний кордон України до Республіки Молдова громадянина України ОСОБА_11 , який будучи військо-возобов`язаним, не мав передбачених законодавством підстав для виїзду за межі України.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_6 , виконуючи вказівку свого брата ОСОБА_4 , на автомобілі марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , орієнтовно о 09:40 год. 28.04.2024 приїхав до ринку «Урожай» в м. Вінниця, де зустрів ОСОБА_11 та на вказаному автомобілі привіз його до в`їзду в АДРЕСА_1 . Після цього, ОСОБА_11 з автомобіля ОСОБА_6 пересів до автомобіля марки «ВАЗ 21061», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , за його вказівкою, та вони почали рух у напрямку м. Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області з метою подальшого сприяння незаконному переправленню ОСОБА_11 через державний кордон України.

Відомості про вказану подію внесено до ЄРДР за № 0000110 від 26.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_6 о 08 годині 30 хвилин 10.07.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - тобто у сприянні незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 вказаної статті, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні й вчинити інше кримінальне правопорушення.

10 липня 2024 року ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 липня 2024 року.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, що зумовлює необхідність продовження йому запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають у тому, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи сукупність характеризуючих даних підозрюваного, його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та передбачене за його вчинення покарання, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді триманні під вартою. З урахуванням вищевикладеного, прокурор просить суд запобіжний захід, обраний слідчим суддею продовжити, оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшилися.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою. Вказав, що ризиків того, що він буде переховуватися не має, просив суд зменшити розмір застави, який був визначений ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 заперечила проти задоволення клопотання та просила обрати відносно останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічну пору доби, а в разі задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою просила суд зменшити ОСОБА_6 заставу до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно ухвали слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10 липня 2024 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.07.2024 року з визначеним розміром застави 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підставою для обрання запобіжного заходу стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 не змінились, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурором було доведено, що існує ризик того, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, у зв`язку з тим, що притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину та незаконно впливати на свідків.

Підставами вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що він, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачене покарання від 7 до 9 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади та займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Крім того, ОСОБА_6 зареєстрований в с.Безводне Могилів-Подільського району Вінницької області, на території вказаного району по річці Дністер проходить лінія державного кордону України, що породжує ризик незаконного перетину кордону підозрюваним для подальшого переховування від органу досудового слідства та суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі.

Підставами вважати, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення є підозра його у вчиненні злочину в період дії воєнного стану на території України, що був введений Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022 і діє на даний час. Також ОСОБА_6 будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст.345 КК України), вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, тобто на шлях виправлення не став, і навпаки, продовжив свою злочинну діяльність.

Крім цього, ОСОБА_6 офіційно не працює, будь-яких заощаджень немає, проживає за рахунок коштів, здобутих невідомим шляхом, що може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень з метою подальшого отримання засобів для існування.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, унеможливлюють обрання більш м`якого запобіжного заходу.

При вирішенні клопотання прокурора щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд також враховує вимоги ст.178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на строк 60 днів.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обовязків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обовязки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

За таких обставин суд з урахуванням майнового становища обвинуваченого ОСОБА_6 , враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, які вчинені в умовах воєнного стану, вважає за можливе зменшити розмір застави, ніж визначений ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10 липня 2024 року та визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку.

Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 197, 199, 331, 370-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів, тобто до 27 вересня 2024 року.

Визначити 27 вересня 2024 року датою закінчення строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .

Зменшити розмір застави визначений ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10 липня 2024 року з 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 150 (ста п`ятдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області, депозит 37 315 033 000 401, код ЄДРПОУ: 26286152, банк отримувача Державне казначейство України,м.Київ, МФО: 820172, призначення платежу: застава, Ямпільський районний суд Вінницької області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 в разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до прокурора та суду за викликом, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, утриматись від спілкування зі свідками, обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 27 вересня 2024 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання.

Ухвалу може бути оскаржено протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Повний текст ухвали складено 29 липня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1