У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.09.2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 подану в порядку ст. 206 КПК України.

Учасники судового провадження:

Скаржник ОСОБА_5 .

Адвокат ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали провадження направити на новий судовий розгляд.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 подану в порядку ст. 206 КПК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що КПК України передбачений захист прав при затриманні особи чи обмеженні в праві на вільне пересування в інший спосіб. За приписами ч.1 ст. 208 КПК Україна затримання особи в окремих випадках можливе ще до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто до стадії досудового розслідування. Затриманій особі підозра вручається не пізніше 24 год. з моменту її затримання. Тобто, скарга може бути подана до суду ще до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. А для вирішення питання чи віднесено розгляд даної скарги до повноважень слідчого судді за нормами КПК України має бути з`ясовано чи наявне кримінального провадження, а також підстави для затримання особи в такому провадженні. Дані дії вчиняються лише під час розгляду скарги, а отже відмова у відкритті провадження без з`ясування обставин, які впливають на розгляд скарги, є протиправною. А тому, висновки слідчого судді про те, що розгляд даної скарги не відноситься до повноважень слідчого судді, на підставі яких відмовлено у відкритті провадження не ґрунтуються на будь-яких достовірних та належних доказах, оскільки лише під час розгляду скарги можливо встановити наявність чи відсутність кримінального провадження, законність дій поліції при затриманні, а також наявність чи відсутність судового рішення про затримання.

Звертає увагу, що до скарги нею було надано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбачено ст. 146 КК України, яка подана 24.09.2024 до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про викрадення її чоловіка, що вказує на те, що відповідальний працівник Первомайського РВП ГУНП мав внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а отже має бути кримінальне провадження. Однак слідчим суддею не взято до уваги вказана заява та не з`ясовано підстав затримання її чоловіка, оскільки саме ця заява про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.146 КК України є наслідком протиправного затримання

Крім того, звертає увагу, що у скарзі вона також зазначала про незаконні дії працівників поліції Первомайського РВП ГУНП, проте як слідчим суддею в ухвалі вказано тільки про дії працівників РТЦК.

Наголошує, що відмовляючи у відкритті провадження у справі слідчий суддя порушила принцип змагальності, та не надала можливості в судовому засіданні довести належними та допустимими доказами протиправність дій поліції, які полягають у затриманні її чоловіка без ухвали слідчого.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області зі скаргою, яка подана в порядку ст.206 КПК України, із змісту якої вбачається, що 24.09.2024 року близько 8 години ранку службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно із службовими особами Первомайського РВП ГУНП Миколаївської області її чоловіка ОСОБА_7 було незаконно затримано без будь-яких на то законних підстав та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за вказаною скаргою, слідчий суддя зазначив, що вимоги скарги ОСОБА_5 виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до положень КПК України, оскільки у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами РТЦК та СП чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог, п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку з вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання, як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області зі скаргою в порядку ст.206 КПК України, із змісту якої вбачається, що 24.09.2024 року близько 8 години ранку службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно із службовими особами Первомайського РВП ГУНП Миколаївської області її чоловіка ОСОБА_7 було незаконно затримано без будь-яких на то законних підстав та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Зі змісту скарги не вбачається, що відносно ОСОБА_7 здійснюється кримінальне провадження чи особа тримається під вартою в установі, перелік яких, передбачений положеннями ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення». Навпаки зазначено, що ОСОБА_7 було затримано службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 без будь-яких на то законних підстав та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому вимоги скарги ОСОБА_5 виходять за межі повноважень слідчого судді, які визначені положеннями кримінального процесуального закону, а саме ст. 206 КПК України.

За наведеного, рішення слідчого судді про відмову у відкриті провадження, на підставі п. 4 ст. 304 КПК України, є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.09.2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 подану в порядку ст. 206 КПК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді