СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4943/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 29.03.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло вищевказане клопотання, яке мотивовано тим, що Слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 29.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше серпня 2022 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території України, спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, організував та очолив стійке об`єднання, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників злочинної групи, а також злочинну спеціалізацію вказаної злочинної групи, при цьому, керуючись бажанням спільного здійснення тяжких та особливо тяжких злочинів на території Київської області, корисливою метою яких було протиправне особисте збагачення, шляхом заволодіння чужим майном шляхом шахрайства на території м. Біла Церква Київської області, а саме об`єктами нерухомості, які перебували у приватній та комунальній власності, що відбулося сплановано і під керівництвом ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 , будучи активним учасником організованої ОСОБА_7 групи, та її виконавцем, згідно розподілених ролей оформлював на себе право власності на нерухоме майно, особисто приймав участь у заволодінні чужим нерухомим майном шляхом шахрайства, надавав документи з недостовірними відомостями, необхідні для заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, виступав в ролі «підставного» власника майна та був присутній у нотаріусів під час укладання угод купівлі-продажу об`єктів нерухомості, звертався до суду у якості «фіктивного» позивача щодо визнання права власності на спадкове майно по об`єктах нерухомості, якими організована ОСОБА_7 група заволоділа шахрайським шляхом.

У невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше грудня 2022 року, ОСОБА_4 діючи у складі організованої ОСОБА_7 злочинної групи, разом із ОСОБА_9 . ОСОБА_7 та невстановленими особами, отримавши за невстановлених обставин від невстановлених осіб інформацію про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті якої відкрилась спадщина, і у якої відсутні будь-які родичі, а так само і спадкоємці, виник умисел на її заволодіння шляхом шахрайства з метою особистого збагачення.

На виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_7 плану, та з його відома, з метою реалізації задуманого, ОСОБА_4 , виконуючи свою роль, діючи у складі організованої групи з метою заволодіння чужим майном - вищевказаною квартирою, що належить померлій ОСОБА_14 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, але не пізніше грудня 2022 року, підготовив пакет документів, необхідних для подачі цивільного позову до суду про визнання права власності на спадкове майно, та цивільний позов, який містить недостовірні відомості.

Після чого, 26.12.2022 ОСОБА_4 подав до Сквирського районного суду Київської області позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належить померлій ОСОБА_14 .

В свою чергу, ОСОБА_9 на виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_7 плану, діючи умисно, у складі організованої групи, з корисливих мотивів, виконуючи свою роль, виступив відповідачем у справі, усвідомлюючи, що він не має жодного спадкового права на вказану квартиру, надавши при цьому необхідні документи для задоволення вказаного позову.

Так, за результатами розгляду зазначеного позову, який містив недостовірні відомості, рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25.01.2023 позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про визнання права власності на спадкове майно задоволено в повному обсязі: визнано за ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею - 44,0 кв.м., житловою площею - 27,1 кв.м., що належала померлій ОСОБА_14 .

У подальшому, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів на виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_7 плану, згідно з визначеним розподілом ролей, діючи у складі організованої групи, виконуючи свою роль 27.03.2023 звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на вищезазначене майно до державного реєстратора Фурсівської селищної ради Київської області, надавши вищевказане рішення, про що внесено відповідні відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на вказану квартиру за ОСОБА_4 27.03.2023 о 17:03 год.

Внаслідок чого, ОСОБА_4 , на виконання єдиного плану та з відома ОСОБА_7 , ОСОБА_9 отримав можливість розпорядження вказаним об`єктом нерухомості, позбавивши тим самим територіальну громаду міста Біла Церква Київської області можливості реалізації свого виключного майнового права на вищевказане майно.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, реалізуючи свій злочинний намір, діючи згідно відведених їм в складі організованої групи ролей, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення шахрайським шляхом, за допомогою обману, заволоділи майновими правами на квартиру АДРЕСА_5 , вартість якої станом на 27.03.2023 становить 701 600,00 гривень, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є великим розміром, тим самим заволоділи чужим майном шляхом обману на вказану суму.

ОСОБА_4 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману, у великих розмірах, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження:

1. Матеріалами тимчасового доступу до речей та документів до Сквирського районного суду Київської області відповідно до яких вище зазначене угрупуванням, шляхом надання неправдивої інформації заволоділо квартирами за наступними адресами:

- АДРЕСА_6 належала ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач ОСОБА_10 до заяви додано держаний акт на право власності на земельну ділянку, яка відповідно до відповіді з Держгеокадастру в Державному земельному кадастрі відсутні- відповідач ОСОБА_11 та у подальшому переоформлена на ОСОБА_10 ; рішення Сквирського районного суду № 376/1888/22 про визнання, у порядку спадкування за законом права власності на

АДРЕСА_7 належала ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивач ОСОБА_12 до заяви додано держаний акт на право власності на земельну ділянку, яка відповідно до відповіді з Держгеокадастру в Державному земельному кадастрі відсутні - відповідач ОСОБА_17 та у подальшому переоформлена на ОСОБА_12 ; рішення Сквирського районного суду № 376/1783/22 про визнання, у порядку спадкування за законом права власності на

АДРЕСА_8 належала ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач ОСОБА_8 - відповідач ОСОБА_11 та у подальшому переоформлена на ОСОБА_4 ; рішення Сквирського районного суду № №376/1594/22 про визнання, у порядку спадкування за законом права власності на

АДРЕСА_9 належала ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , позивач ОСОБА_13 до заяви додано держаний акт на право власності на земельну ділянку, яка відповідно до відповіді з Держгеокадастру в Державному земельному кадастрі відсутні - відповідач ОСОБА_8 та у подальшому переоформлена на ОСОБА_4 ; рішення Сквирського районного суду №376/2657/22 про визнання, у порядку спадкування за законом права власності на

АДРЕСА_3 належала ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , позивач ОСОБА_4 до заяви додано держаний акт на право власності на земельну ділянку, яка відповідно до відповіді з Держгеокадастру в Державному земельному кадастрі відсутні - відповідач ОСОБА_9 та у подальшому переоформлена на ОСОБА_4 ; рішення Сквирського районного суду №376/2662/22 про визнання, у порядку спадкування за законом права власності на квартиру.

2. Матеріалами тимчасового доступу до речей та документів до державного реєстратора Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_21 та до державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_22 відповідно до яких вилучено оригінали заяв про державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна поданих ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 .

3. Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_10 - ОСОБА_23 впізнає ОСОБА_4 та ОСОБА_24 , ОСОБА_4 не впізнала, ОСОБА_25 впізнає ОСОБА_4 , ОСОБА_24 та ОСОБА_4 ОСОБА_26 впізнала ОСОБА_4 та ОСОБА_24 , ОСОБА_4 не впізнала;

4. Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_11 ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , які показали, що за померлими ніхто не доглядав, та які не бачили позивачів та відповідачів за місцем проживання померлих.

5. Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_12 , ОСОБА_30 (кв. 66) ОСОБА_31 (кв. 65) ОСОБА_32 (кв. 68) ОСОБА_33 (голова ОСББ, заявник по факту смерті), які показали, що за померлими ніхто не доглядав, та які не бачили позивачів та відповідачів за місцем проживання померлих.

6. Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_10 , ОСОБА_34 (кв. 122) ОСОБА_35 (кв. 123) ОСОБА_36 (кв. 153) ОСОБА_37 (кв. 118), які показали, що за померлими ніхто не доглядав, та які не бачили позивачів та відповідачів за місцем проживання померлих.

7. Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_10 , ОСОБА_38 (кв. 147) ОСОБА_39 (кв. 146) ОСОБА_40 (кв. 161), які показали, що за померлими ніхто не доглядав, та які не бачили позивачів та відповідачів за місцем проживання померлих.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може:переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни ним показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у ньому підстав. Зазначив, що зібрані органом досудового розслідування докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, прокурор просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, повідомив, що він є студентом економічного факультету Білоцерківського НАУ (індивідуальна форма навчання), наразі працевлаштувався на посаду менеджера з постачання в ПП «Гранплит», має постійне місце проживання, мешкає з батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, зауваживши на тому, що підозра, пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою, документи на які посилається слідчий та прокурор ОСОБА_4 не були підписані. На думку сторони захисту ризики, заявлені у клопотанні, відсутні, та з огляду на відомості про особу підозрюваного та його процесуальну поведінку, прокурором не доведено неможливість застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та докази, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Встановлено, що 17.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» від 23 жовтня 1994 року зазначено, що «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що зібрані у кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання, у їх сукупності, дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій, оскільки у останнього відсутні достатні стримуючі фактори.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає у тому, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники кримінального правопорушення, місця зберігання речей та документів, що можуть бути використані як докази у справі, а тому ОСОБА_4 може знищити, сховати речі та документи, які мають доказове значення для вказаного провадження.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виражається у тому, що ОСОБА_4 , володіючи інформацією стосовно свідків та потерпілих у кримінальному проваджені, які надали органу досудового розслідування викривальні покази, може безперешкодно впливати на таких осіб, зокрема, шляхом підкупу, вмовлянь, з метою зміни ними показів або відмови від них. При цьому, оцінюючи наявність вказаного ризику слідчий суддя, виходячи із встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, приходить до висновку, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, не знайшов свого підтвердження під час розгляду клопотання.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, а також дані щодо особи підозрюваного, який раніше не судимий, не одружений, утриманців не має, навчається в Білоцерківському НАУ, має постійне місце проживання. Також слідчий суддя бере до уваги вік та стан здоров`я підозрюваного.

Згідно ч. 1ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

З огляду на викладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки у такий спосіб буде забезпечено пропорційність дотримання балансу між гарантіями виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, дотриманням належної поведінки, усуненням негативних ризиків для кримінального провадження та необхідністю недопущення зайвого втручання у приватне життя.

Відтак, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 вересня 2024 року, заборонивши йому без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожним викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної особи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали визначити до 17 вересня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1