Справа № 163/2387/23 Провадження №11-кп/802/597/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000158 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 26 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Луцьк Волинської області, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1111,76 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Також стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4200,00 грн.

Вироком вирішено питання речових доказів.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він близько 13:30 години 10 серпня 2023 року перебуваючи на АДРЕСА_1 під час раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_10 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, шляхом стискання обома руками шиї, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців неправильно-округлої форми на шиї зліва, чим заподіяв ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження.

В поданій апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, а також вид та розмір призначеного покарання, вважає вирок суду в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що суд безпідставно відмовив у стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого заподіяної моральної шкоди, оскільки внаслідок протиправних дій обвинуваченого в потерпілого порушився звичайний ритм життя. Крім того, у зв`язку із кримінальним провадженням потерпілий був змушений відвідувати органи досудового розслідування. Просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, представника потерпілого, яка підтримувала апеляційну скаргу і просила змінити вирок суду, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу заперечували і просили вирок суду залишити без змін, думку прокурора, який заперечував апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а також вид та розмір призначеного покарання учасниками судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині відсутні.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілого про неправильне вирішення цивільного позову в частині відшкодування завданої моральної шкоди є необґрунтованими.

У відповідності з приписами ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно положень ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вимогами ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Так, до початку розгляду справи місцевим судом, потерпілий ОСОБА_10 подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У вказаному цивільному позові в обґрунтування заподіяної йому моральної шкоди потерпілий вказав, що моральна шкода виразилася у емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях, у перенесенні фізичного болю, завданого тілесними ушкодженнями, внаслідок яких потерпілий був змушений звернутися до правоохоронних органів. Розмір моральної шкоди потерпілий ОСОБА_10 оцінив в розмірі 10000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні цивільного позову в частині відмови у стягненні з обвинуваченого моральної шкоди місцевий суд прийшов до висновку, що потерпілим не доведено завдання йому душевних та моральних страждань в результаті протиправних дій обвинуваченого, а аргументи позову в цій частині містять лише абстрактні твердження про заподіяння моральної шкоди без конкретизації страждань потерпілого, а головне без доказів понесення таких страждань.

Також місцевий суд враховував ту обставину, що потерпілий сам пішов до обвинуваченого на свідомий конфлікт, хоча за принципом добросусідства конфлікту можна було уникнути.

З врахуванням вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що завдання тілесних ушкоджень явище завжди негативне, проте з цього не завжди слідує, що цим завдається моральна шкода. Виникнення зобов`язання відшкодування такої шкоди є тягарем доказування конкретної особи, яка вважає, що їй така шкода завдана.

Отже, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що вимога потерпілого про відшкодування моральної шкоди є невмотивовано, з чим погоджується і апеляційний суд.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, чи могли бути безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для зміни оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Любомльського районного суду Волинської області від 26 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: