Провадження № 274/2251/20
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/168/24

І м е н е м У к р а ї н и

02.10.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі

секретарів судового засідання . . . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/2251/20 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Слободище Бердичівського району Житомирської області, громадянки України, з вищою економічною освітою, незаміжньої, має на утриманні малолітню дитину 10.09.13 р.н., бухгалтера ОСББ «Водограй», зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 122 КК України,

за участі

прокурорів . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілої . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_11

обвинуваченої . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

03 березня 2020 року близько 07 години 30 хвилин ОСОБА_5 знаходилася у приміщенні квартири АДРЕСА_2 . У цей час до цієї квартири прийшла потерпіла ОСОБА_11 . На ґрунті раніше сформованих неприязних відносин між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 у коридорі квартири виник конфлікт, під час якого обидві жінки прикладали фізичну силу одна до одної (штовхали, шарпали тощо). Під час конфлікту у невстановлений достовірно досудовим слідством час, місці та за достовірно невстановленого досудовим слідством механізмом ОСОБА_5 нанесла потерпілій удар рукою, який потрапив в 5 палець кисті лівої руки потерпілої ОСОБА_11 .

У результаті своїх злочинних необережних дій ОСОБА_5 заподіяла ОСОБА_11 тілесне ушкодження у вигляді перелому з підвивихом основи середньої фаланги 5 пальця з крововиливом на тильній поверхні лівої кисті, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що визвало тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнається винуватою, передбачена ст. 128 КК України.

В ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину заперечила та показала, що вину вона не визнає повністю, вважає це все наклепом з боку потерпілої, яка задовго до подій демонструвала до неї неприязне відношення, розпускала по місту плітки. Події ж відбувалися на АДРЕСА_3 . У квартирі живе її сестра ОСОБА_12 разом з донькою ОСОБА_13 її племінницею, і колишнім чоловіком ОСОБА_14 сином потерпілої. Раніше у неї з сестрою були гарні відносини, але після розлучення сестри з ОСОБА_15 , сестра звинувачувала її у причетності до розлучення і вона вже спілкувалася лише з племінницею і ОСОБА_15 , з яким вони хрестили дітей один одного. До події домовилася з ОСОБА_15 , що прийде зранку, позичить гроші, помиється. 03.03.20 близько 06 ранку прийшла, пішла у ванну кімнату. Доки була у ванній, ОСОБА_15 казав, що приїжджала поліція за викликом сестри і вже поїхали. У ванній кімнаті була довго поки нагрілася вода, набралася ванна. Після 07 години, коли вилізла з ванни, почула крики у квартирі. Коли вийшла з ванної кімнати, на неї накинулася ОСОБА_16 брала за грудки, матюкалася, ображала, шарпала. Вона відштовхнула. Потерпіла знову накинулася, вона знову відштовхнула. Коли, захищаючись, вона втретє відштовхнула, потерпіла сповзла по стіні і впала на палець, почала кричати: «Спасайте!». Вийшла племінниця, сестра. Коли потерпіла сиділа, вона нічого тій не робила. Після цього потерпіла піднялася, продовжувала матюкатися, ображати. ОСОБА_15 казав до потерпілої: «А ти чого прийшла, хто тебе сюди звав». ОСОБА_16 виштовхала її з квартири на сходинковий майданчик. Вона пішла треба було завести дитину у садочок, йти на роботу. На майданчику була сестра, потерпіла, сусіди. Потерпіла знову до неї кинулася, вона знову ту відштовхнула і пішла. Потерпілу у перенісся не била, можливо випадково зачепила, коли відштовхувала на майданчику, ударів не наносила. На потерпілій тілесних ушкоджень не бачила. Після подій у неї почав боліти палець на правій нозі, видно під час конфлікту потерпіла наступила, і коли вона узнала, що потерпіла написала заяву на неї, також пішла зняла побої. Вона особисто з потерпілою не конфліктувала, не хотіла зв`язуватися, бо знала, що та нехороша людина. Наполягає на тому, що ударів потерпілій не наносила, лише відштовхувала, захищаючись.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою, її винуватість підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитана потерпіла ОСОБА_11 показала, що у неї є син ОСОБА_17 , який живе з колишньою невісткою у квартирі АДРЕСА_2 . Події були у 2020 році. Син з невісткою до подій розійшлися роки 3-4 як, але продовжували жити у одній квартирі, купленій на них двох. Причиною розлучення була обвинувачена ОСОБА_18 . За два дні до подій обвинувачена також була у квартирі, всіляко обзивала невістку нецензурною лексикою. З обвинуваченою до подій вона конфліктів не мала, знає, що та влізла у одну сім`ю, другу. З колишньою ж невісткою у неї дуже гарні відносини, та їй як рідна, народила двох онуків. 03.03.20 з самого ранку їй подзвонила сусідка сина ОСОБА_19 , яка сказала, що у квартирі сина шум з 05.30. Вона одягнулася, викликала таксі, приїхала, ще не було 07 години. Їхала, щоб захистити невістку від кулаків сина, думала, що той її б`є. ОСОБА_20 з квартири сина не було. Вона постукала, двері відчинила 16-річна онучка. Вона зайшла у квартиру. З кімнати вийшов син, який запитав її, чому вона прийшла. Обвинуваченої у цей час не було, вона сховалася у ванній від поліції, яку викликала раніше невістка через те, що ОСОБА_18 прийшла і влаштувала скандал. Вона сказала сину, що той опікується чужими дітьми у той час, як своїх пустив по полю як вітер. Видно це заділо обвинувачену, ОСОБА_18 вискочила з ванни, схопила її за плечі, розвернула і посадила у куток, після чого почала бити правою рукою, а син допомагав. Син наступив своєю босою ногою на її праву руку. Обвинувачена вдарила її спочатку у лоб, після чого вона підняла ліву руку закриватися, і ОСОБА_18 вдарила її у цю руку, влучила у палець, від чого вона відчула різкий біль у зап`ясті, хоча був зламаний палець. Обвинувачена і син продовжили її бити, син двічі вдарив її кулаком правої руки у потилицю. З кімнати вискочила невістка, побігла за допомогою до сусідів. Коли сусіди почали підніматися, ОСОБА_18 вискочила, обматюкала сусідів і втекла. Син же викинув її з квартири. Приїхала поліція, завезли її у травмпункт. Ні вона, ні невістка ніяких дій щодо обвинуваченої не вчиняли, вона до ОСОБА_18 і не говорила.

Свідок ОСОБА_21 показав суду, що обвинувачена ОСОБА_18 є його кумою, сестрою колишньої дружини, а потерпіла ОСОБА_22 є його матір`ю. Він живе по АДРЕСА_4 з колишньою дружиною і донькою. За 16 років спільного проживання з колишньою дружиною у матері з тією були вкрай погані відносини, вони ненавиділи одна одну. А після розлучення всі родичі колишньої дружини стали на його бік, а його мати стала на бік дружини. Події ж відбувалися у 2020 році, навесні. Напередодні до нього зателефонувала ОСОБА_18 , попросила позичити 500 грн, домовилися про зустріч на ранок. Вранці, близько 06 години обвинувачена прийшла, зайшла до нього у кімнату, він дав гроші. ОСОБА_18 попросилася зайти у ванну кімнату помити голову, бо у неї не було води. Він дозволив. Тут вийшла колишня дружина. ОСОБА_18 , залишивши верхній одяг у його кімнаті, пішла у ванну. Колишній дружині це не сподобалося і вона викликала поліцію. Приїхали поліцейські, подивилися, побачили, що криків немає, що ОСОБА_18 просто пішла помити голову. Поліцейські стали на його сторону і тому, на його думку, колишня дружина викликала «важку артилерію» - потерпілу ОСОБА_23 . Поліцейські поїхали. Колишня дружина вийшла з квартири і була знизу до закінчення події, у квартиру не поверталася. ОСОБА_18 була у ванній кімнаті, він пішов до себе у кімнату. Протягом 5 хвилин у квартиру увірвалася його мати ОСОБА_22 зайшла сама, видно перед цим поспілкувалася з його колишньою дружиною. Мати відразу пішла до ванної кімнати з матюками у бік ОСОБА_18 . Обвинувачена вийшла з ванної кімнати і ОСОБА_22 накинулася на неї. ОСОБА_18 відштовхнула. Почалася жіноча штовханина. У цей час вийшла 15-річна дочка, він за неї злякався та з метою захисту прикрив її і тому не розбороняв обвинувачену та потерпілу. Мати зрозуміла, що не справляється з ОСОБА_18 і видно тому вирішила розіграти театр застигла, попятилася назад, сіла на підлогу і почала стогнати. Всього конфлікт тривав якщо не секунди, то лічені хвилини. Він відпустив доньку і хотів випровадити матір з квартири. Коли мати сиділа на підлозі, ні ОСОБА_18 , ні він матір не били. Щоб випровадити матір він підійшов до неї, за декілька спроб підняв і вивів за двері. У цей час ОСОБА_18 пішла одягатися. Після того, як одягнулася, він відкрив двері, щоб вона вийшла з квартири. На сходинковому майданчику стояла ОСОБА_22 , ОСОБА_18 ступила на першу сходинку, потерпіла хотіла схопити обвинувачену за голову, та відштовхнула. У цей час з першого поверху піднімалися сусіди, знизу стояла колишня дружина. ОСОБА_18 пішла, він повернувся до квартири. Хвилин через 20 приїхала поліція. На його думку, тілесні ушкодження у потерпілої у вигляді перелому пальця виникли тоді, коли вона сідала на підлогу і при цьому неправильно поставила руку, або коли штовхала могла вивихнути. Хоча наступного дня він бачив матір на базарі, з нею все було нормально. Слова матері про те, що він її нібито бив, це брехня.

Свідок ОСОБА_24 , користуючись своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовилася від дачі показань.

Свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_26 є особами вкрай похилого віку, за станом здоров`я не могли прибути до суду, прокурор відмовився від допиту цих свідків, сторона захисту на їхньому ньому допиті не наполягала (свідки не є очевидцями), суд прийняв відмову від таких свідків.

Допитаний як свідок ОСОБА_27 , поліцейський СРПП Бердичівського РВП, показав, що у поліції працює з 2015 року. Про досліджувані судом події пояснити нічого не може, бо не пригадає, у них кожен день виклики, вони обслуговують весь бердичівський район.

Як пояснив суду свідок ОСОБА_28 , дати, деталей не пам`ятає. Пам`ятає, що у складі СРПП виїжджали на виклик, там була квартира на двох людей. Коли приїхали з ОСОБА_27 , там були дві жінки, ніби мати і дочка, які посварилися. Потім приїхала оперативна група. Возили когось на травмпункт. При них з ОСОБА_29 сварки вже не було. Обвинувачену не пам`ятає. Хто що пояснював на місці події, також не пригадає.

Крім того, винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 також підтверджується:

*даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.03.20, з якого видно, що попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_11 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , яка 03.03.20 близько 08 години, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , спричинила їй тілесні ушкодження (т. 1, а.п. 8);

*даними висновку судово-медичної експертизи № 109 від 04.03.20, відповідно до якого у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: перелому з підвивихом основи середньої фаланги 5 пальця лівої кисті; крововиливів на тильній поверхні лівої кисті та переніссі. Тілесне ушкодження у вигляді перелому середньої фаланги 5 пальця лівої кисті з крововиливом на тильній поверхні кисті відноситься до тілесних ушкоджень Середнього ступеню тяжкості, як таке, що визвало тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя. Тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на переніссі відноситься до тілесних ушкоджень Легкого ступеню тяжкості. Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого твердого предмету, що і можливо за обставин та в термін, вказаних в постанові та освідуємою (т. 1, а.п. 13);

*даними протоколу слідчого експерименту від 12.03.20, під час якого потерпіла ОСОБА_11 на місці події показала на статистові механізм спричинення їй тілесних ушкоджень коли вона перебувала сидячи на підлозі, їй було нанесено удар кулаком правої руки в ділянку голови, потім в ділянку перенісся, після чого по фалангах пальців лівої руки, якою вона прикривала обличчя (т. 1, а.п. 27-31);

*даними висновку судово-медичної експертизи № 121 від 14.03.20, відповідно до якого у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: перелому з підвивихом основи середньої фаланги 5 пальця лівої кисті; крововиливів на тильній поверхні лівої кисті та переніссі. Тілесне ушкодження у вигляді перелому середньої фаланги 5 пальця лівої кисті з крововиливом на тильній поверхні кисті відноситься до тілесних ушкоджень Середнього ступеню тяжкості, як таке, що визвало тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя. Тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на переніссі відноситься до тілесних ушкоджень Легкого ступеню тяжкості. Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого твердого предмету, що і можливо за обставин та в термін, вказаних в постанові та освідуємою. Виникнення даних тілесних ушкоджень при падінні малоймовірно. Покази потерпілої ОСОБА_11 , які були дані нею при проведенні слідчого експерименту 12.03.20, можуть відповідати характеру та механізму виникнення тілесних ушкоджень, які були виявлені у неї відповідно до висновку експерта № 109 від 04.03.20 (т. 1, а.п. 44). Будучи допитаним в залі суду як свідок колишній судово-медичний експерт ОСОБА_30 , який і проводив у справі експертизи, показав, що для виникнення у потерпілої виявлених тілесних ушкоджень слід було докласти достатню силу, у тому числі це можливо було і при ударі кулаком. Утворення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень у виді перелому пальця при падінні малоймовірно, оскільки анатомічне розташування перелому знаходиться у такому місці, коли для його утворення потрібна була фіксація. Категорично виключити такий механізм звичайно неможливо. Найбільш вірогідним механізмом є прикладання сили до місця перелому при цьому з фіксацією цього місця до граничної поверхні. Після отримання цього тілесного ушкодження потерпіла могла виконувати дії. Загальний висновок: виникнення тілесного ушкодження у вигляді перелому найбільш вірогідне від прикладання сили до місця перелому при фіксації до поверхні руки, це може бути при контактуванні будь-яким твердим предметом з достатньою силою прикладання (удар, наступання тощо).

Суд визнає недопустимими доказами та не покладає у основу вироку дані протоколу слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_24 (т. 1, а.п. 32-36), оскільки ці дані є оспорюваними (обвинувачена і свідок зі сторони обвинувачення вказують, що ОСОБА_24 не була очевидцем подій і не могла розповідати і показувати механізм нанесення ударів), перевірити ці дані у передбачений законом спосіб суд змоги не мав, оскільки свідок скористалася своїм гарантованим Конституцією України правом не давати показання, що унеможливлює і використання її показань на стадії досудового слідства. Ґрунтовність показань свідка судово-медичною експертизою не перевірялася.

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило (у тому числі сторони відмовилися від допиту ряду свідків), сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

При цьому судом для забезпечення дотримання вимог статей 22, 42, 43 КПК України (щодо можливості ознайомлення з матеріалами обвинувачення, оцінки доказів), статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на справедливий суд), судом до матеріалів провадження під час підготовчого судового засідання долучено й інші документи, які надано прокурором, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню.

Оцінивши ж наведені вище докази в їхній сукупності, вважає, що, правильно встановивши деякі фактичні обставини кримінального правопорушення, орган досудового слідства дав йому неправильну правову оцінку, кваліфікувавши за ст. 122 КК України.

Так, у цьому кримінальному провадженні достовірно встановлено і ніким не оспорюються фактичні обставини початку перебігу конфлікту, у результаті якого у потерпілої виникнули тілесні ушкодження потерпіла вранці прийшла до чужої квартири, де влаштувала конфлікт з обвинуваченою.

При цьому механізм спричинення тілесних ушкоджень, обставини перебігу подій органами обвинувачення інкримінуються виключно зі слів потерпілої, а показання обвинуваченої у цій частині та єдиного очевидця, сина потерпілої, які заперечують показання потерпілої, ігноруються і взагалі жодним чином не перевіряються. Обвинувачена та єдиний свідок сторони обвинувачення, який є очевидцем, категорично заперечують нанесення обвинуваченою ударів потерпілій, коли та перебувала на підлозі. З висновків експертиз, показань експерта, які власне і є єдиними об`єктивними джерелами доказування у цій справі, вбачається, що виникнення у потерпілої тілесного ушкодження у вигляді перелому пальця можливе у будь-який момент прямого конфлікту між потерпілою і обвинуваченою, при будь-якому контакті руки обвинуваченої з цим пальцем у момент, коли рука потерпілої є прикладеною до будь-якої поверхні, тобто фактично у будь-який момент описаних обвинуваченою та очевидцем відштовхувань обвинуваченою потерпілої, як у коридорі, так і на сходинковому майданчику. Виключити цей механізм утворення виявленого у потерпілої тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості взагалі ніяк неможливо. Потерпіла навіть у своїх показаннях суду вказала, що не відчула різкого болю у пальці при нанесенні удару обвинуваченою, коли вона сиділа на підлозі. Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь і тому з врахуванням сумнівності умисного спричинення тілесного ушкодження і за встановлених обставин найбільш вірогідного необережного заподіяння такого ушкодження, суд тлумачить встановлений механізм спричинення тілесного ушкодження на користь обвинуваченої, зазначаючи про спричинення тілесного ушкодження з необережності.

Разом з тим, досліджені у справі докази, зокрема висновки експертиз, показання експерта, прямо вказують, що у потерпілої виникли тілесні ушкодження саме під час конфлікту з обвинуваченою (у час та місці конфлікту). При цьому за встановлених у ході судового розгляду обставин утворення перелому пальця руки без участі обвинуваченої фактично виключається при падінні (сіданні) потерпілої на підлогу було відсутнє прикладання сили з тильного боку при фіксації руки. Оцінюючи наявність суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення у виді необережності суд враховує, що під час конфлікту 40-річної обвинуваченої з 70-річною потерпілою, значно більш молодша обвинувачена при застосуванні фізичної сили по відношенню до старшої жінки повинна була і могла передбачити настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у виді спричинення достатньо серйозних тілесних ушкоджень.

Фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення суд викладає відповідно до досліджених доказів і правової кваліфікації.

На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 доведеною в частині та кваліфікує її дії за ст. 128 КК України, як необережне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України (в ред. від 05.04.01), було злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачена раніше ніколи до кримінальної відповідальності не притягалася, проживає з малолітнім сином, за місцем проживання і роботи характеризується позитивно.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинено 03 березня 2020 року, тобто з дня вчинення кримінального правопорушення минуло понад три роки, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, на той час було передбачено покарання у виді обмеження волі на максимальний строк до 2 років, тобто відповідно до вимог ст. 12 КК України це кримінальне правопорушення було злочином невеликої тяжкості (на даний час є нетяжким злочином з максимальною мірою покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 2 років, тобто строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ті ж), обвинувачена від досудового розслідування та суду не ухилялася, в розшуку не перебувала, після 03.03.20 нових кримінальних правопорушень не скоювала, а тому відповідно до пункту 2) ч. 1 ст. 49 КК України, а також ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання.

Цивільний позов у провадженні не подано.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для обрання щодо обвинуваченої запобіжного заходу, враховуючи відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України (в ред. від 05.04.01), та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

На підставі статей 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої ОСОБА_5 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1