Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8707/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001654 від 11.07.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лебедівка Вишгородського району Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, строк дії якого у подальшому продовжено та який діє на даний час.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.07.2024 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , побачив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якими у нього виник конфлікт. Тоді ж в ході тривалого конфлікту у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, належного ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, Дугладзе 3.3. підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та наніс йому удар, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на підлогу. В подальшому Дугладзе 3.3. ривком зірвав сумку, яка знаходилася на тулубі ОСОБА_7 , та відкрито заволодів речами, які знаходилися всередині, а саме: грошовими коштами в сумі 1000 грн., транспортною карткою «Київ цифровий», виданою на ім`я ОСОБА_7 , яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, посвідченням слюсаря-сантехніка, виданим на ім`я ОСОБА_7 , яке для потерпілого матеріальної цінності не становить, та його банківською картою.

Після цього Дугладзе 3.3. з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.

Таким чином, в обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, на тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими є ризики переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні прокурор внесене до суду клопотання підтримав із наведених у ньому підстав, просивши при цьому визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник у судовому засіданні подала скаргу в порядку ст. 206 КПК України, вказуючи на безпідставність затримання ОСОБА_5 , а також на невідповідність відомостей щодо часу та місця затримання ОСОБА_5 , зазначених у протоколі затримання останнього, із такими відомостями, зазначеними у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_5 .

Щодо клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, то захисник просила відмовити у його задоволенні, вказуючи на необґрунтованість підозри та відсутність доказів, які б вказували на наявність ризиків, про які зазначено у клопотанні. При цьому захисник просила врахувати особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, зокрема, має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши доводи сторін обвинувачення та захисту, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001654, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 186 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

Відповідно до протоколу затримання 12.07.2024 о 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 затримано на підставі п.2 ч.1 ст. 208 КПК України.

13.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Як передбачено статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною третьою статті176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та які не викликають розумних сумнівів у цьому.

Зокрема, про обґрунтованість вказаної підозри свідчать зібрані на даний час матеріали кримінального провадження: витяг з ЄРДР від 11.07.2024; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 11.07.2024; протокол огляду від 11.07.2024; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 11.07.2024; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.07.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_9 , від 11.07.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 12.07.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 12.07.2024; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складений відносно ОСОБА_5 12.07.2024; протоколи огляду місця події від 12.07.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 12.07.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 12.07.2024; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2024; письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 13.07.2024.

Таким чином, у судовому засіданні слідчий суддя переконався у тому, що у сторони обвинувачення є вагомі докази того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя також виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на приведені у клопотанні органу досудового розслідування докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Оцінюючи наведені слідчим та прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з такого.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду підтверджується тяжкістю інкримінованого ОСОБА_5 злочину та суворістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим.

Так, санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання за вчинення цього кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Таким чином, з огляду на тяжкість інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі доведення його винуватості у вчиненні такого злочину, слідчий суддя вважає, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_5 є раніше судимою особою, зокрема, вироком Оболонського районного суду міста Києва від 11.05.2023 його засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України із призначенням покарання у вигляді 4 років позбавлення волі та зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Слідчий суддя також враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 є знайомим з потерпілим та свідками, що свідчать про наявність ризику незаконного випливу на них з боку підозрюваного.

Із урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_5 , який офіційно не працює, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, а також з огляду на спосіб вчинення кримінального правопорушення та його наслідки, слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

На ризик вчинення іншого кримінального правопорушення вказує також наявність злочинної діяльності з корисливих мотивів.

Отже, зазначені вище обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_5 ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурором у судовому засіданні було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, на думку слідчого судді, більш м`які запобіжні заходи не призведуть до запобігання наведеним вище ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, враховує особу підозрюваного, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, наявність місця проживання та певних соціальних зав`язків.

Як встановлено слідчим суддею, підозрюваний ОСОБА_5 народився 10.05.1997 в с. Лебедівка Вишгородського району Київської області, має повну загальну середню освіту, офіційно не працює, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Із урахуванням встановлених вище обставин, слідчий суддя вважає, що надані прокурором докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий та прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що є достатні підстави для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, що надасть можливість органу досудового розслідування зібрати у встановленому законом порядку достатні фактичні дані, що свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, який інкримінується підозрюваному, оскільки, на переконання слідчого судді, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З огляду на обставини інкримінованого кримінального правопорушення та його тяжкість, а також враховуючи особу підозрюваного, його майновий стан, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 передбачених КПК України обов`язків, в межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, у зв`язку з чим подане клопотання підлягає частковому задоволенню.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки, доцільність покладення яких встановлена судом зі змісту клопотання та пояснень сторін у судовому засіданні.

Вирішуючи скаргу захисника ОСОБА_4 на безпідставне затримання підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує положення ст. 206 КПК України, згідно з якими кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Як встановлено слідчим суддею, протокол затримання ОСОБА_5 від 12.07.2024 о 17 год. 00 хв. складений старшим слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. 208 КПК України.

Так, відповідно до протоколу затримання ОСОБА_5 був затриманий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме, «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин».

Протокол затримання містить зазначення місця, дати і точного часу (години і хвилини) затримання відповідно до положень ст. 209 КПК України.

Із пояснень прокурора у судовому засіданні також встановлено, що фактичне затримання підозрюваного ОСОБА_5 відбулося після його особистого впізнання потерпілим, що відображено у відповідному протоколі.

З огляду на наведене, слідчий суддя критично оцінює доводи захисника, наведені в обґрунтування скарги.

Істотних порушень прав та свобод людини при складанні такого протоколу захисником не доведено та слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що порушень норм КПК України при затриманні ОСОБА_5 слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 допущено не було, а прокурором в повному обсязі доведені обставини, визначені ч. 5 ст. 206 КПК України, у зв`язку з чим скарга на незаконне затримання є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 177 - 178, 182 - 183, 193 - 194, 196 - 197, 199, 202, 205, 309, 331, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на безпідставне затримання, подану в порядку ст. 206 КПК України, залишити без задоволення.

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001654, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та помістити його до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Розмір застави визначити у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися з міста Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі їх наявності).

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала слідчого судді діє до 09.09.2024 включно та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_15