Справа № 496/2053/21
Провадження № 1-кп/496/327/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого в медичному центрі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » психологом, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого

-у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

УСТАНОВИВ:

09.01.2021 року близько 22 годин, ОСОБА_6 знаходячись за адресою АДРЕСА_2 на грунті особистих неприязних відносин, в ході сварки зі ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, правою рукою наніс один удар в область лівого вуха останньої. Внаслідок вказаного удару ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у виді травми лівої вушної раковини, яка супроводжувалась синцем лівої вушної раковини та розвитком гострого лівобічного перфоративного отиту (запаленням середнього вуха внаслідок перфорації барабанної перетинки). Вказані тілесні ушкодження спричинили розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше, як 21 день і за цим критерієм згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального проступку не визнав. При цьому пояснив, що 09.01.2021 року за місцем проживання АДРЕСА_2 у нього з потерпілою була розмова на підвищених тонах, ОСОБА_7 почала кричати, потім зайшла дитина та запитала, що трапилось. Потерпілу він не бив, а дитину не відштовхував. Цивільний позов потерпілої не визнав.

Проте, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку підтверджується наступними доказами:

-показами потерпілої ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що вона проживала з обвинуваченим та у них є спільна дитина. 09.01.2021 року обвинувачений повинен був привезти ліки, про те не привіз. В ході розмови з ним, останній наніс їй удар від якого у неї впали окуляри. Вона хотіла їх підняти, про те обвинувачений схопив її за великий палець руки та став виламувати, а другою рукою наніс удар кулаком в область лівого вуха, в цей час прибігла їх дочка. Обвинувачений став виштовхувати дочку. Після побиття вона пройшла огляд у судмедексперта та проходила лікування, про те все ж таки втратила слух. Приїхавши до дому вона побачила, що будинок зачинений, а її та дочки речі знаходяться на вулиці. На позовних вимогах наполягала з підстав викладених в позовній заяві;

-показами свідка ОСОБА_8 яка є дочкою обвинуваченого та потерпілої в судовому засіданні про те, що 09.01.2021 року о 22 годині вона зі своєю подругою була на подвір`ї будинку та почула крик, на який прибігла в будинок, побачила як її батько наносить удар правим кулаком в ліве вухо матері. Побачивши її, ОСОБА_6 став кричати, щоб вона пішла до подруги. Наступного дня, батько вибачався перед матір`ю. Мати робила компреси, їх було боляче. 10.01.2021 року приїзжав її (свідка) брат ОСОБА_9 та бачив матір з травмами. Через деякий час батько просив, щоб вона відмовилась від обвинувачення. ОСОБА_6 часто випивав та був в агресивному стані та застосовував насильство як до матері так і до неї;

-показами свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні про те, що вона добре знає обвинуваченого та потерпілу. 10.01.2021 року вона бачила ОСОБА_7 , в неї було побито ліве вухо, в якому була марля, яка була в крові та вивернутий палець на лівій руці. ОСОБА_7 повідомила, що її побив ОСОБА_6 . Знає їх сім`ю 10-12 років, в них часто виникали бійки;

-показами свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні, який пояснив, що він знає обвинуваченого та потерпілу. 13.01.2021 року він планував зустрічати старий новий рік. Йому подзвонила ОСОБА_12 та попросила її забрати з лікарні. В розмові з нею, ОСОБА_12 повідомила, що її побив чоловік ОСОБА_6 , у неї кровило вухо та боліла голова. Він возив потерпілу в поліцію та на судовомедичну експертизу;

-показами свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні, який суду пояснив, що він є сином потерпілої, а обвинувачений є її чоловіком. В ніч з 09 на 10 січня 2021 року йому подзвонила матір і сказала, що її вдарив ОСОБА_6 і в неї болить вухо і болить голова. 10 січня 2021 року він приїхав зранку та бачив побиту матір, в неї був вибитий палець та з вуха текла кров. ОСОБА_6 не перший раз б`є матір. До цього в ОСОБА_6 була агресія до іншої жінки;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2021 року за участю потерпілої ОСОБА_7 відповідно до якого остання показала, що 09.01.2021 року близько о 22 годині її співмешканець ОСОБА_6 перебуваючи в будинку за адресою АДРЕСА_2 в ході словесного конфлікту, долонею руки наніс їй удар в обличчя, від якого вона закричала, потім схопив її за великий палець правої руки та намагався його зламати, а потім наніс їй удар кулаком в ліву частину вуха. Після цього забігла до будинку їх дочка, на яку він став кричати, щоб вона вийшла і після цього ударів вже не наносив. (т. 1 а.с. 174-178);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2021 року за участю ОСОБА_8 відповідно до якого остання показала, що на момент вказаної події вона перебувала в дворі будинку зі своєю подругою, в будинку перебували її батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вона почула крик та побігла в будинок де побачила, як її батько наносить удар кулаком її матері в область лівого вуха, після чого став кричати та виганяти її з будинку (т. 1 а.с. 180-183)

-висновком експерта №471 від 25 березня 2021 року відповідно до якого у гр-ки ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: травма лівої вушної раковини, яка супроводжувалась синцем лівої вушної раковини та розвитком гострого лівобічного перфоративного отиту (запаленням середнього вуха внаслідок перфорації барабанної перетинки); синці лівої підключичної області, правого передпліччя та правої кисті. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, стиснення. Враховуючі дані медичної документації та морфологічні особливості ушкоджень (синці - зеленувато-фіолетового кольору) слід вважати, що вони виникли приблизно за 3-5 днів до початку проведення обстеження, тобто могли бути спричинені 09.01.2021 року. Травма лівої вушної раковини, яка супроводжувалась синцем лівої вушної раковини та розвитком гострого лівобічного перфоративного отиту, спричинила розлад здоров?я строком понад 6-ть, але не більше як 21 день і за цим критерієм, згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом N6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я; синці лівої підключичної області, правого передпліччя та правої кисті, як кожен окремо, так і в сукупності, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом N6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 184-185).

Суд вважає, що зазначені вище докази в сукупності доводять спричинення обвинуваченим потерпілій легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального проступку і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення кримінального проступку щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, а тому суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим буде слугувати покарання у виді обмеження волі.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

На момент ухвалення вироку суду сплили строки

В судовому засіданні обвинуваченому було роз`яснено право на закриття кримінального провадження у зв`язку із спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності, про те обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти закриття кримінального провадження та просив його виправдати.

Оскільки строки притягнення до кримінальної відповідальності сплили, а тому суд вважає необхідним звільнити обвинуваченого від відбування покарання.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди у розмірі 40000 грн суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а п. 1 ч. 2 вказаної статті зазначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Пунктом 1 ст. 129 КПК України визначено, що суд ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір заподіяної потерпілій моральної шкоди, суд вважає наявним причинно-наслідковий зв`язок між скоєним обвинуваченим кримінальним проступком і перенесеними потерпілою фізичними та моральними стражданнями.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що обвинувачений заподіяв потерпілій легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, потерпіла проходила лікування.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілій суд приймає до уваги тривалість фізичних та душевних страждань, які потерпіла перенесла внаслідок протиправних дій обвинуваченого, погіршення слуху, яке досі потерпіла відчуває, поведінку обвинуваченого, який не відшкодував потерпілій спричинену шкоду, враховуючи глибину та тривалість душевних страждань, які перенесла потерпіла, вимоги розумності та справедливості, а тому суд вважає, що необхідним і достатнім буде 20000 грн, які на підставі ст. 129 КПК України, ст. 1167 ЦК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 .

В решті позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 128, 368, 370, 374 КПК України, ч. 2 ст. 125, ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

ОСОБА_6 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України від відбування покарання звільнити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1