Номер провадження: 11-сс/813/1535/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси. від 23.09.2024 якою в межах к/п №0000422 від 04.06.2024 відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в рф,, громадянина респ. Молдови, офіційно не працюючого, не одруженого, із середньо спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19.11.2024, із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.11.2024 із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст. 307 КК України із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, врахував їх суспільну небезпеку та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою та такою, що порушує усталену практику ЄСПЛ з таких підстав:

- обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, суперечить ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та принципу правової держави, оскільки підозра на даний час є необґрунтованою і в подальшому, при розгляді кримінального провадження можлива зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення з тяжкого злочину на злочин невеликої, або середньої тяжкості;

- заявлені ризики недоведені, оскільки підозрюваний є громадянином респ. Молдова, відповідно має можливість безперешкодно залишити територію України, при цьому таких дій не вчиняв. Ризик незаконного впливу на свідків має виключно характер припущень, а посилання сторони обвинувачення на наявність інших обвинувальних актів відносно ОСОБА_10 порушують презумпцію невинуватості;

- підозрюваний ОСОБА_6 перебуває у фактичних відносинах із ОСОБА_11 , яка перебуває на його утриманні має двох дітей, одна дитина є малолітньою та має проблеми зі здоров`ям;

- визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного та перетворює запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення;

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 23.09.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні його клопотання та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту або визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із жодними клопотаннями до суду не звертався, у зв`язку з чим колегія суддів, заслухавши пояснення сторони захисту, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на такі обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається із матеріалів, які надані апеляційному суду, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, у порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, із подальшими внесеними до нього змінами та доповненням, який забороняє на території України діяльність пов`язану з наркотичними засобами, які внесені до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, умисно, незаконно придбав у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб із метою подальшого незаконного збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, та в порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006, став незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Надалі, реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу, 10.07.2024 о 12 год. 31 хв., ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , зустрівся із особою, яка проводила санкціоновану оперативну закупку без затримання ОСОБА_12 , з яким заздалегідь в ході телефонної розмови обумовив місце зустрічі, під час якої обговорив кількість канабісу, яку хотів придбати ОСОБА_12 , а саме 5 полімерних пакетів по 1 граму канабісу в кожному, вартістю 300 грн. за кожний пакет із канабісом.

У подальшому, ОСОБА_12 передав ОСОБА_6 обумовлену грошову суму у розмірі 1500 грн., а ОСОБА_6 збув ОСОБА_12 5 полімерних пакетів з канабісом шляхом передачі із рук в руки, де відповідно до висновку експерта маса канабісу у висушеному стані становить 4,6 г.

Орім того, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, в порушення вищезазначених вимог чинного законодавства в сфері обороту наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, умисно, повторно, незаконно придбав у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб з метою подальшого незаконного збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, та став незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Надалі, реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу, 07.08.2024 о 12 год. 58 хв., ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , зустрівся із особою, яка проводила санкціоновану оперативну закупку без затримання ОСОБА_12 , з яким заздалегідь в ході телефонної розмови обумовив місце зустрічі, під час якої обговорив кількість канабісу, яку хотів придбати ОСОБА_12 , а саме 5 полімерних пакетів по 1 граму канабісу в кожному, вартістю 300 грн. за кожний пакет з канабісом.

У подальшому, ОСОБА_12 передав ОСОБА_6 обумовлену грошову суму у розмірі 1500 грн., а ОСОБА_6 збув ОСОБА_12 5 полімерних пакетів з канабісом шляхом передачі із рук в руки, де відповідно до висновку експерта маса канабісу у висушеному стані становить 4,30 г.

Обґрунтованість підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується: - протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 04.06.2023; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.06.2024, висновком експерта від 24.07.2024 №СЕ-19/116-24/13728-НЗПРАП; - копією протоколу за результатами проведення негласних слідчо розшукових заходів від 10.07.2024, висновком експерта від 13.08.2024 №СЕ-19/116-24/16079-НЗПРАП; -копією протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 07.08.2024; - копією протоколу за результатами проведення НСРД від 07.08.2024; -копією протоколу за результатами проведення НСРД від 22.08.2024, протоколом про результатами НСРД, а саме аудіо відеоконтроль особи від 03.09.2024, копією протоколу обшуку від 21.09.2024 та іншими матеріалами у їх сукупності.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

На підставі аналізу матеріалів провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання його імперативних завдань.

Що стосується наявності ризиків у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, визначені в п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим.

Також апеляційний суд враховує, що підозрюваному відомі анкетні дані свідків та осіб, які здійснювали у нього оперативну закупку що свідчить про існування ризику незаконного впливу на них.

Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді з приводу існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, який обумовлений тим, що він не працевлаштований, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів в сфері незаконного обігу обороту наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та кримінальні провадження вже знаходяться на розгляді в судах, за версією органу досудового розслідування джерелом його доходу є протиправні діяльність. У цьому контексті колегія суддів також приймає до уваги долучений до клопотання слідчого протокол обшуку за місцем проживання підозрюваного, де, серед іншого було вилучено електронні ваги, термос, в якому знаходилися зіп-пакети із зеленою речовиною та значну кількість фасувальних зіп-пакетів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Апеляційний суд враховує аргументи захисту відносно того, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває у фактичних відносинах із ОСОБА_11 , яка перебуває на його утриманні має двох дітей, водночас зауважує, що зазначені обставини поза розумним сумнівом не спростовують існування ризиків, більш того не стали для підозрюваного стримуючим фактом при імовірному виборі неправомірної поведінки.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Окрім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Що стосується аргументів захисту відносно того, що посилання сторони обвинувачення на наявність інших обвинувальних актів відносно ОСОБА_10 порушують презумпцію невинуватості, апеляційний суд зауважує, що у контексті зазначених посилань не йдеться про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, зазначені відомості враховуються виключно у якості характеристики особи, яка має схильність до вчинення кримінальних правопорушень корисливої направленості.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді відносно того, що дії та поведінка підозрюваного ОСОБА_6 потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, який водночас не є для нього безальтернативним.

Що стосується доводів захисника відносно непомірного розміру застави, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_6 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

Водночас, на підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Окрім того, позиція ЄСПЛ стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

В даному випадку слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався та при визначенні застави, врахував суспільну небезпеку інкримінованого злочину, його корисливий мотив та імовірну систематичність протиправної діяльності, відомості про особу ОСОБА_6 який має соціальні зв`язки, водночас є громадянином іншої держави та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що саме такий розмір застави здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави на підставі абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2024 якою в межах к/п п №0000422 від 04.06.2024 відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4