Справа № 366/2189/24
Провадження № 1-кп/366/231/24
В И Р О К

Іменем України

22 липня 2024 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25 травня 2024 року за № 0000060, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колочава Міжгірського району Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (кримінальних проступків), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він вчинив пособництво в підробленні посвідчення водія офіційного документу, що видається державною установою і надає спеціальне право фізичній особі на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання.

Відповідно до вимог п.п. 2, 5-1, 16-18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС територіальних сервісних центрах МВС (далі територіальні сервісні центри МВС).

Посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій В1, В, С1, С, D1, D, ВЕ С1Е, СЕ, D1Е, DЕ видаються особам, які склали в територіальному сервісному центрі МВС теоретичний і практичний іспити.

Однак, у порушення вищенаведених нормативно-правових актів ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян за таких обставин.

Так, ОСОБА_2 , не маючи права на керування транспортними засобами, вирішив придбати посвідчення водія.

У березні 2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, ОСОБА_2 , діючи умисно з метою підробки невстановленою досудовим розслідуванням особою посвідчення водія, яке згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року, є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами, та видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому Міністерством охорони здоров`я України, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у Територіальному сервісному центрі МВС України, через мережу Інтернет вступив у злочинну змову з невстановленою органом дізнання особою.

Остання повідомила, що за грошову винагороду у сумі 300 Євро, зможе виготовити посвідчення водія на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_2 категорій «А1», «А», «В1», «В», «С1», «С». При цьому невстановлена особа повідомила про необхідність подання персональних даних, з метою їх розміщення на посвідченні водія, що надає право керування транспортними засобами.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного, протиправного умислу, ОСОБА_2 надав вищевказаній невстановлений особі персональні дані про себе та власне фотозображення в електронній формі, які були використані в подальшому для підробки у невстановленому місці та невстановлений час посвідчення серії НОМЕР_1 від 01.02.2023 року, на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно відомостей у самому документі), тобто ОСОБА_2 надав засоби та сприяв підробленню посвідчення водія, достовірно знаючи, що не вчиняв визначених законодавством дій щодо отримання посвідчення водія.

У травні 2024 року, точних дати та часу не встановлено, невстановлена особа виготовила та надіслала поштовим зв`язком ОСОБА_2 для подальшого використання посвідчення водія серії НОМЕР_1 на право керування транспортними засобами категорій «А1», «А», «В1», «В», «С1», «С» на ім`я ОСОБА_2 , бланк якого не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника України.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення з метою його використання, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

А також ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він використав завідомо підроблений документ за наступних обставин.

Так, згідно з п. п. 1.10, 2.1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху» водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Вказане посвідчення водій повинен мати при собі та пред`явити його для перевірки на вимогу поліцейського.

24.05.2024 року, близько 18 години, ОСОБА_2 , перебуваючи на узбіччі АДРЕСА_2 , керуючи транспортним засобом марки «KIA SPORTAGE» із реєстраційним номером НОМЕР_2 , порушив правила дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду та пошкодження вказаного транспортного засобу.

Під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 і ч. 4 ст. 130 КУпАП та перевірки документів поліцейськими ОСОБА_2 , усвідомлюючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 на його ім`я завідомо підроблене, на вимогу надати документи, що посвідчують право керування транспортним засобом, достовірно знаючи, що посвідчення водія він не отримував у встановленому законом порядку, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, вважаючи, що працівники поліції не запідозрять його у використанні завідомо підробленого документу, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, пред`явив його на законну вимогу поліцейського сектору реагування патрульної поліції ВП №1 ОСОБА_3 , тобто використав завідомо підроблений документ посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_2 , яке не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника України.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відповідно до положень ст. 302 КПК України, надійшов до суду разом із заявою обвинуваченого щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні; постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 15.07.2024 року; витягами з ЄРДР від 25.05.2024 року, 15.07.2024 року; рапортом оперативного чергового ВП №1 Вишгородського РУП ОСОБА_4 від 24.05.2024 року про реєстрацію повідомлення про вчинення правопорушення; протоколом огляду місця події від 24.05.2024 року та додатками до нього ілюстративними таблицями; допитами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_5 від 26.05.2024 року; матеріалами із портативного відео реєстратора поліцейських за 24.05.2024 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 від 26.05.2024 року; відповіддю на запит від ГСЦ МВС 27.05.2024 року про те, що ОСОБА_2 станом на 29.05.2024 року посвідчення водія не отримував, а бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 згідно Єдиного державного реєстру МВС видано іншій особі; висновком судово-технічної експертизи №СЕ-19/111-24/32189-ДД від 30.05.2024 року; поясненнями ОСОБА_2 від 25.05.2024 року; повідомленням про підозру ОСОБА_2 від 16.07.2024 року та його протоколом допиту як підозрюваного від 16.07.2024 року, іншими характеризуючими особу ОСОБА_2 документами.

Вирішуючи питання про можливість розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні згідно положень ст. 381, 382 КПК України суд враховує те, що обвинувачений, який був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Так, згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав у присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , винність у вчиненні кримінальних проступків визнав повністю, згоден із встановленими під час досудового розслідування обставинами кримінальних проступків, викладеними в обвинувальному акті, згоден з розглядом обвинувального акта у його відсутність.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального проступку, та розуміє наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України.

Суд вважає доведеним зазначене вище обвинувачення, оскільки встановленні органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, повністю знайшли своє підтвердження наданими до суду письмовими доказами за матеріалами досудового розслідування.

Суд вважає, що надані докази отримані в передбаченому кримінальному процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а тому суд дійшов висновку, що події кримінальних проступків мали місце, провина обвинуваченого знайшла своє підтвердження й доведена повністю поза розумним сумнівом.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_2 винним у вчиненні вищезазначених кримінальних проступків, а його умисні дії, що виразилися у пособництві в підробленні посвідчення з метою його використання та у використані завідомо підробленого документу, вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, а також відношення обвинуваченого до скоєного.

Щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер вчинених кримінальних правопорушень, наслідки скоєного, особу обвинуваченого, а також його відношення до скоєного, суд вважає, що ОСОБА_2 необхідно призначити покарання, передбачене санкціями ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта при проведені експертизи по кримінальній справі, суд, враховуючи ступень вини та майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним покласти їх на обвинуваченого ОСОБА_2 в повному обсязі.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_2 покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок

З урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 залишити на зберігання у матеріалах кримінального провадження №0000060 від 25.05.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (паспорт серії НОМЕР_3 ) на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-технічної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111-24/32189-ДД від 30.05.2024 року), вартість проведення якої становить 2 271,84 грн. (дві тисячі двісті сімдесят одна гривня вісімдесят чотири копійок) (відшкодування вартості якої здійснюються на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби по коду доходів 24060300 «Інші надходження» (МФО 899998)).

На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі подання апеляції після прийняття рішення Київським апеляційним судом.

Копія вироку надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_8