КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5450/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представників володільця майна ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 рокузадоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 та накладено у кримінальному провадженні №0000305 від 09.05.2023 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 301 КК України арешт на майно підозрюваної ОСОБА_11 , а саме:

- 3650 гривень;

- 2 долари США;

- 3 (три) купюри номіналом по 50 (п`ятдесят) гривень;

- 1 (одна) купюра по 200 (двісті) гривень;

- 4 (чотири) купюри по 500 (п`ятсот) гривень;

- 48 (сорок вісім) купюр номіналом по 20 (двадцять) доларів США;

- 41 (сорок одна) купюра номіналом по 50 (п`ятдесят) доларів США;

- 408 (чотириста вісім) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник володільця майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та скасувати арешт на майно від 07 грудня 2024 року, яке було вилучено під час проведення обшуку за місцем знаходження ОСОБА_6 та ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 2 350 ( дві тисячі триста п`ятдесят) грн.; грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, номіналом по 100 доларів США; грошові кошти в сумі 3 360 (три тисячі триста шістдесят) доларів США, а саме: 48 (сорок вісім) купюр номіналом по 20 доларів США та 34 (тридцять чотири) купюри по 50 доларів США; грошові кошти в сумі 450 (чотириста п`ятдесят) доларів США, а саме: 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) доларів США та 7 (сім) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) доларів США; грошові кошти в сумі 9900 (дев`ять тисяч дев`ятсот) доларів США, а саме: 99 (дев`яносто дев`ять) купюр номіналом 100 (сто) доларів США; грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, а саме: 100 (сто) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США; грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, а саме: 100 (сто) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США; банківську картку; картку банківську; картку банківську; грошові кошти в сумі 2 (два) доларів США, а саме: 2 (дві) купюри номіналом по 1 (один) долар США; грошові кошти в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн., номіналом по 500 (п`ятсот) грн. та 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) грн. та 1 (одна) 50 (п`ятдесят) грн., які були вилучені 07.12.2023 в ході проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 . накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року, в межах кримінального провадження №0000305 від 09 травня 2023 року.

Крім того, представник володільця майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт вказує на те, що у відповідності до ухвал слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києвавід 22.12.2023 та 08.04.2024, у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту, зокрема на грошові кошти та банківські картки було відмовлено та на момент розгляду слідчим суддею скарги, слідчим/прокурором у порушення вимог ст. 169 КПК України зазначене майно не повернуто.

Апелянт зазначає, що на час розгляду скарги у слідчого судді по справі №761/10923/24 відсутні судові рішення, які б підтверджували правомірність утримання майна, вилученого під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з цим, 05.07.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зобов`язано слідчого ГУНП в Київській області, яким здійснюється досудове розслідування №0000305 від 09.05.2023, повернути тимчасово вилучене майно.

Апелянт звертає увагу суду на те, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що судом задовольняється клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_10 , однак відповідно до клопотання слідчий ОСОБА_10 .

Також апелянт зауважує на тому, що в судовому засіданні 05.07.2024 при розгляді скарги про неповернення коштів, була присутня старша слідча групи ОСОБА_13 , яка на заперечення зазначила, що на її думку власником майна є ОСОБА_12 , а тому дії органу досудового розслідування є зловживанням процесуальними правами та введенням судів в оману.

Крім того, апелянт наголошує, що грошові кошти є особистими збереженнями родини ОСОБА_6 , а саме її матері та бабусі, які були частково отримані ще 15.12.2021 від продажу майна.

На переконання апелянта, вказане майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, органом досудового розслідування не обґрунтовано, яку саме роль мають вилучені грошові кошти в рамках кримінального провадження. ОСОБА_6 в цьому кримінальному провадженні не має статусу підозрюваної та на її майно не може бути накладений арешт.

До того ж, ні суд ні слідчий не визначили власника майна, а в протоколі зазначено 2 особи, у яких вилучались кошти та інше майно.

На обґрунтування вимог поданого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала отримана адвокатом 19.07.2024, проте зв`язатись із ОСОБА_6 були труднощі декілька днів, оскільки в Харківській області відсутнє світло та зв`язок, та при наявній можливості 22.07.2024 була узгоджена правова позиція за телефоном.

Заслухавши доповідь судді, доводи представників володільця майна ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючиухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а також долучив заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 ,дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника володільця майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням обставин, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року, які викладені в клопотанні представника володільця майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх поважними, на підставі чого приходить до висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000305 від 09.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 301, ч. 2 ст. 209 КК України.

Так, ОСОБА_11 18.06.2024 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 149 КК України, відповідно до якої ОСОБА_11 , діючи у складі організованої групи, з метою особистого збагачення, здійснювала виготовлення та розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру шляхом здійснення у режимі реального часу спілкування з користувачами Інтернет сайтів, які задовольняють свої статеві пристрасті шляхом віртуального спілкування із оголеними особами жіночої статі за допомогою комп`ютерної техніки.

Крім того, з`ясовано, що ОСОБА_11 , використовуючи уразливий стан певних осіб, які брали участь у виготовленні та розповсюдженні відеопродукції порнографічного характеру, здійснювали на них психологічний вплив у формі переконання не викриття злочинної діяльності, надійного захисту її персональних даних, аргументуючи це тим, що виготовлення та розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру здійснюється при онлайн-трансляції без збереження та на закордонних сайтах, обіцяючи за це стабільне та своєчасне отримання протиправного прибутку, тобто здійснювала вербування таких осіб.

Розслідуванням встановлено, що вказану злочинну діяльність ОСОБА_11 спільно з іншими особами здійснювала систематично, згідно з розробленим графіком цілодобово, до викриття і припинення їх злочинної діяльності працівниками правоохоронних органів - 06.12.2023.

У подальшому - 07.12.2023 за місцем мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , проведений обшук, під час якого виявлені та вилучені грошові кошти у сумі 3650 грн.; 2 долари США; 3 (три) купюри номіналом по 50 (п`ятдесят) гривень; 1 (одна) купюра по 200 (двісті) гривень; 4 (чотири) купюри по 500 (п`ятсот) гривень; 48 (сорок вісім) купюр номіналом по 20 (двадцять) доларів США; 41 (сорок одна) купюра номіналом по 50 (п`ятдесят) доларів США; 408 (чотириста вісім) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США.

28.06.2024 старший слідчий СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000305 від 09.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 301, ч. 2 ст. 209 КК України.

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий зазначив, що підставою для накладення арешту на майно є те, що вказане рухоме майно являється речовим доказом у кримінальному провадженні, із наведених у клопотанні підстав та обставин.

Крім того, слідчий зауважив на тому, що санкція ч. 3 ст. 149 КК України, інкримінованого ОСОБА_11 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

А тому, метою накладення арешту на майно відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів, а також можлива конфіскація майна, як виду покарання.

09.07.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та накладено у кримінальному провадженні №0000305 від 09.05.2023 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 301 КК України арешт на майно підозрюваної ОСОБА_11 , а саме:

- 3650 гривень;

- 2 долари США;

- 3 (три) купюри номіналом по 50 (п`ятдесят) гривень;

- 1 (одна) купюра по 200 (двісті) гривень;

- 4 (чотири) купюри по 500 (п`ятсот) гривень;

- 48 (сорок вісім) купюр номіналом по 20 (двадцять) доларів США;

- 41 (сорок одна) купюра номіналом по 50 (п`ятдесят) доларів США;

- 408 (чотириста вісім) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США

Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив, що наданими слідчим матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 149 КК України, та обґрунтованості висунутої ОСОБА_11 підозри за вказаними статтями КК України.

У силу санкції ч. 2 ст. 149 КК України, за якою ОСОБА_11 оголошено підозру, суд у разі визнання її винуватою у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, може застосувати додаткове покарання у виді конфіскації майна.

А тому, слідчий суддя прийшов до висновку, що матеріалами клопотання доведено, що грошові кошти вилучені за місцем мешкання підозрюваної ОСОБА_11 , отже можуть підлягати конфіскації у разі застосування судом цього виду додаткового покарання, що свідчить про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для застосування ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, згідно наданих матеріалів провадження вбачається, що 25 червня 2024 ОСОБА_11 вручено письмове повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 149 КК України.

Санкцією ч. 3 ст. 149 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_11 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 302 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_11 до вчинення кримінальних правопорушень, підозра у яких їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо неї такого обмежувального заходу, як арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, щодо потреби у накладенні арешту на вищевказане майно з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Доводи апелянта, що у відповідності до ухвал слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2023 та 08.04.2024, у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту, зокрема на грошові кошти та банківські картки було відмовлено та на момент розгляду слідчим суддею скарги, слідчим/прокурором у порушення вимог ст. 169 КПК України зазначене майно не повернуто, колегія судді не бере до уваги, оскільки вказані ухвали не є предметом даного апеляційного розгляду, а також зауважує, що скарга на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, може бути подана в порядку, передбаченому главою 26 КПК України.

Крім того, щодо посилання апелянта на те, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що судом задовольняється клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_10 , однак відповідно до клопотання слідчий ОСОБА_10 , колегія суддів зазначає, що дана обставина є опискою, яка може бути усунена в порядку ст. 379 КПК України. Дана описка, допущена слідчим суддею під час постановлення оскаржуваної ухвали, не може бути безумовною підставою для її скасування.

Не знайшли свого підтвердження й доводи апелянта, що грошові кошти є особистими збереженнями родини ОСОБА_6 , а саме її матері та бабусі, які були частково отримані ще 15.12.2021 від продажу майна, а також, що ні суд, ні слідчий не визначили власника майна, у зв`язку з наступним.

Так, як вбачається із долучених у судовому засіданні заперечень прокурора, в ході досудового розслідування встановлено, що вказані грошові кошти вилучено з сумки, яка належить ОСОБА_11 , про що свідчить протокол огляду відеозапису з обшуку, під час якого вилучено грошові кошти та відповідно до якого на запитання слідчого ОСОБА_11 повідомила, що виявлена сумка червоного кольору належить їй, однак щодо грошових коштів, працівникам поліції остання відмовилась повідомляти, що за грошові кошти перебувають в її сумці.

Крім того, слідчим суддею також встановлено дані обставини, та безпосередньо зазначено в оскаржуваній ухвалі, що накладається арешт на майно підозрюваної ОСОБА_11 .

При цьому, колегія суддів враховує зауваження прокурора, що у зв`язку з переховуванням ОСОБА_11 , постановою про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 29.07.2024, матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_11 виділено у кримінальне провадження №0000373 від 29.07.2024, досудове розслідування щодо неї зупинено.

У зв`язку із цим, у кримінальному провадженні №0000305 наразі відсутні грошові кошти, вилучені в ході вказаного обшуку, на які накладено арешт слідчим суддею, оскільки вони перебувають в матеріалах кримінального провадження №0000373 від 29.07.2024 за підозрою ОСОБА_11 , куди були виділені разом з відповідною постановою.

А тому, питання про зняття арешту з грошових коштів має вирішуватись в межах виділеного кримінального провадження №0000373 від 29.07.2024, а не №0000305.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику володільця майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4