Провадження № 1-кс/524/3267/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року місто Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешта на майно у кримінальному провадженні № 0002459 від 12.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002459 від 12.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002459 від 12.11.2024за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Розпочато досудове розслідування.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Так, 11.11.2024 о 12:40 на автодорозі сполученням Градизьк - Погреби сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулось зіткнення автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 113», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався в напрямку смт Градизьк, та автомобіля «АЗЛК 2140», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався від ФГ « ОСОБА_6 », виконуючи поворот ліворуч у напрямку с Погреби.

Внаслідок зіткнення водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, пасажир автомобіля «АЗЛК» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗТГК, перелому 7, 8 ребра, закритої травми живота.

11.11.2024 у ході огляду місця події оглянуто та вилучено автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 113», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль «АЗЛК 2140», державний номерний знак НОМЕР_2 , які поміщено на територію ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: м Глобине, вул Центральна, 189

11.11.2024 винесено постанову про визнання речовими доказами автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 113», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «АЗЛК 2140», державний номерний знак НОМЕР_2 .

У кримінальному провадженні заходи забезпечення застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. З вилученим речовим доказом в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень, а саме: судову експертизу технічного стану транспортного засобу, судову автотехнічну експертизу, судову транспортно-трасологічну експертизу та необхідні слідчі дії (слідчі експерименти), необхідність у яких виникне під час досудового розслідування.

Відповідно до ст. 168, ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вилучені речі під час проведення огляду місця події 01.11.2024, у кримінальному провадженні є речовими доказами, які тимчасово вилучені під час огляду та можуть бути використані як доказ, у кримінальному проваджені.

З метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність накласти арешт на дане майно, оскільки прокурор, слідчий не забезпечить схоронності речового доказу іншим способом. Крім того, з вилученими речовими доказами в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та необхідних слідчих дій.

Вилучені речі, які можуть бути використані як доказ, у кримінальному проваджені, відповідають критеріям зазначеним у статті 167 КПК, тому відповідно до ст. 170 КПК на вищевказане необхідно накласти арешт з метою забезпечення схоронності речового доказу та проведення ряду необхідних експертних досліджень та слідчих дій.

У судове засідання не з`явилися прокурор, слідчий, власник/ володілець майна, повідомлені про дату, час, місце розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання з доданими матеріалами, враховуючи відсутність у матеріалах справи відомостей про закінчення досудового розслідування, а також документів, які б стверджували про те, що прокурор, слідчий раніше звертався із вказаним клопотання до слідчого судді, дійшла наступного висновку.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131, п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, а згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З матеріалів клопотання слідує, що Кременчуцьким РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області визнано вилучені речі речовими доказами по справі.

У рамках цього кримінального провадження, старшим слідчим було ініційовано питання накладення арешту на вказане, вказуючи на те, що майно на яке просить накласти арешт, має силу речових доказів у цьому кримінальному провадженні, а тому накладення арешту на нього забезпечить можливість його збереження, та встановлення істини в даному кримінальному провадженні з метою запобіганню приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження З вилученим речовим доказом в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та слідчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З наданих суду матеріалів вбачається наявність достатніх підстав вважати, що майно вказане у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Таким чином, матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час обшуку майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину.

Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника/ володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власником/ володільцем майна до суду не надано та слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням зазначеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 107, 132, 170 - 173, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Задоволити клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешта на майно у кримінальному провадженні № 0002459 від 12.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Накласти арешт на автомобіль «АЗЛК 2140», державний номерний знак. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_1 , та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , телефон НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт.

Визначити місце зберігання автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 113», державний номерний знак НОМЕР_1 , на території ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: м Глобине, вул Центральна, 189 Полтавської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1