Справа № 334/8365/24
Номер провадження № 1-кс/334/2746/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , внесеного у кримінальному провадженні №0000318 від 19.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про проведення обшуку,

за участі: дізнавача ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2024 року дізнавач СД Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором подала до суду клопотання про проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично мешкає ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що в провадженні СД Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розлідувань за №0000318 від 19.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Встановлено, що 19.07.2024 до Запорізького РУП ГУ НП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що з 14.07.2024 по 15.07.2024 невстановлена особа, представившись знайомим заявника, під час листування у месенджері «Телеграм», шахрайським шляхом, а саме шляхом обману заволоділа грошовими коштами у розмірі 6300 гривень, котрі останній перерахував за допомогою свого мобільного додатку «Отп-Банк» зі своєї банківської картки НОМЕР_1 , яка відкрита у АТ «Отп-Банк» на банківську картку НОМЕР_2 , яка відкрита у АТ «Таскомбанк», яка належить невстановленій особі, трьома транзакціями на загальну суму 6300 гривень, таким чином останньому завдано матеріальну шкоду у розмірі 6300 грн.

В ході виконання доручення встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Фактичне місце мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується допитами в якості свідків мешканців будинку АДРЕСА_3 .

В ході допиту в якості свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_4 та працює на посаді голови ОСББ на протязі п`яти років. Так, ОСОБА_8 пояснила, що на протязі двох років, у квартирі АДРЕСА_5 , мешкає ОСОБА_9 разом зі своєю матір`ю та малолітньою дитиною.

В ході допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено, що він проживає за адресою АДРЕСА_6 , є пенсіонером, проживає за вказаною адресою тривалий час. Так, свідок пояснив, що в сусідньому під`їзді в квартирі 207 на протязі двох років проживає ОСОБА_11 та НОМЕР_3 , у яких є сумісна дитина. Декілька разів на тиждень свдок бачить як вони гуляють по вулиці, періодично бувають в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 398040809, встановлено, що власниками квартири, загальна площа якої 50,59 кв.м. (житлова площа 28,2 кв.м.) розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якій на праві часткової власності належить частка у розмірі 1/3, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , якій на праві часткової власності належить частка у розмірі 1/3, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , якій на праві часткової власності належить частка у розмірі 1/3.

В судовому засіданні дізнавач клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Дослідивши матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, заслухавши доводи дізнавача, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступних висновків.

В статті 2 КПК України, визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як зазначено в ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, до визначеного в ч.1 ст.91 КПК України переліку обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні належать зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст.91 КПК України визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У відповідності до положень ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частиною 2 ст.84 КПК України визначено, що документи, так само як і показання, речові докази та висновки експертів є процесуальними джерелами доказів.

Як зазначено в ч.1 ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно положень п.1 ч.2 ст.99 КПК України до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати носії інформації (у тому числі електронні).

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положень ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У відповідності до положень ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Умовою використання того чи іншого доказу у кримінальному провадженні згідно положень діючого КПК України є належність та допустимість доказів.

Так, в ст. 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно положень ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Як зазначено в ч.1 ст.234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно ч.2 ст.234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

За правилами ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначенні завдання кримінального провадження, одним з яких є принцип застосування під час цього провадження належної правової процедури, та загальні засади кримінального провадження, зміст і форма якого повинні відповідати, зокрема, таким засадам як верховенство права та законність.

Частина 3 ст.234 КПК України передбачає, що у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості про: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання; 3) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 4) підстави для обшуку; 5) житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку; 6) особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; 7) речі, документи або осіб, яких планується відшукати.

З матеріалів поданого дізнавачем клопотання не вбачається, що ОСОБА_5 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , тому відсутні підстави вважати, що у зазначеному місці можуть знаходитись відшукуванні речі.

Крім того, відповідно до інформації з витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 398040809, встановлено, що власниками квартири, загальна площа якої 50,59 кв.м. (житлова площа 28,2 кв.м.) розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якій на праві часткової власності належить частка у розмірі 1/3, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , якій на праві часткової власності належить частка у розмірі 1/3, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , якій на праві часткової власності належить частка у розмірі 1/3, який сам дізнавач долучив до клопотання, зазначено, що ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 не є власниками зазначеної квартири, голова ОСББ не підтверджує факт проживання ОСОБА_5 за вказаною адресою, а з поданого клопотання та долучених до нього матеріалів не вбачається причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження не доведено наявності правових підстав для надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки жодного доказу можливого перебування у зазначеному місці відшукуваних речей до клопотання не додано, таке фактично є лише припущенням органу досудового розслідування, а метою обшуку не може бути здобуття доказів можливої причетності особи, тому, надання дозволу на тимчасове обмеження конституційних прав та свобод останнього буде прямо суперечити нормам Конституції України та чинному законодавству України, в зв`язку з чим в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, 235 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого про проведення обшуку відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1