У Х В А Л А

27 листопада 2024 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002014, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2024 стосовно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

про продовдження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9

У С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002014, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2024.

Клопотання мотивує обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, також тим, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, неможливістю завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Так, ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Підозрюваний раніше судимий до 5 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, а інкриміноване йому кримінальне правопорушення він вчинив під час іспитового строку, що в свою чергу створює для нього реальну загрозу відбування покарання у місцях позбавлення волі у разі доведення його винуватості в суді.

Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих для ОСОБА_4 наслідків спонукатиме його змінювати місце проживання та уникати органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваний розлучений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований в іншому регіоні, постійного місця проживання на території м. Біла Церква Київської області не має, тобто не обтяжений сталими та міцними соціальними зв`язками та може легко змінити місце мешкання.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні, обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на потерпілого або ж свідків, які безпосередньо стали очевидцями вчинення даного кримінального правопорушення умовлянням, підкупом чи погрозами примушуючи змінити свідчення. Оскільки йому відомо місце проживання, можливі місця перебування, номери мобільних телефонів потерпілих та свідків, які містяться у кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України вчинити інше кримінальне правопорушення - обґрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2022 його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та засуджено до позбавлення волі строком на 5 років, при цьому підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Даний факт вказує на те, що ОСОБА_4 не зробив для себе належних висновків, на шлях виправлення не став. Він проігнорував встановлені законом норми поведінки в суспільстві та на даний час підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому наявні передумови для вчинення останнім інших злочинів.

Двомісячний строк досудового розслідування закінчується 03.12.2024, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не надається можливим внаслідок складності провадження.

Зокрема, необхідно отримати висновки призначених судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, судових молекулярно-генетичних експертиз, судової пожежно-технічної експертизи, судової автотоварознавчої експертизи, які мають значення для об`єктивного проведення досудового розслідування, та самостійно й з іншими фактичними даними є доказами у провадженні.

Просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.01.2025 включно.

Позиції сторін.

У судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, оскільки воно безпідставне. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, зазначає що його втягнули в це працівники поліції, застосовували до нього психологічний та фізичний тиск, катували, сказали, що потрібно все взяти на себе. Просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, він на виклики буде з`являтися, зникати не буде.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 підтримав позицію свого підзахисного.

Мотиви слідчого судді.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані на обгрунтування клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що заявлене прокурором клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002014 від 04.06.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, у невизначений час, але не пізніше 30.09.2024, у громадянина України ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на знищення або пошкодження чужого майна загальнонебезпечним способом, з метою отримання матеріальної вигоди від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановлено, що ОСОБА_10 з метою виконання свого протиправного умислу, направленого на отримання прибутку, залучив до своєї незаконної діяльності у якості виконавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому пообіцяв матеріальну винагороду у вигляді безкоштовного проживання в належному йому приміщенні та увівши його в оману, повідомив недостовірну інформацію з приводу необхідності інсценування підпалу легкового автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», номерний знак НОМЕР_1 , з метою отримання власником транспортного засобу страхової допомоги у разі його пошкодження.

В свою чергу ОСОБА_4 , не здогадуючись про дійсні злочинні наміри ОСОБА_10 , на вказану пропозицію погодився.

В подальшому, ОСОБА_4 , з метою підготовки до вчинення кримінального правопорушення, 30.09.2024, перебуваючи у гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , заздалегідь виготовив у пластиковій пляшці легкозаймисту рідину для підпалу із бензину та ґрунтуючого матеріалу.

В подальшому, ОСОБА_4 , в нічну пору доби, о 00 год 59 хв 01.10.2024 пішки прибув до відомого йому місця перебування транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Golf», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_4 , та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, використовуючи заздалегідь підготовлені знаряддя злочину, а саме текстильні рукавиці чорно-жовтого кольору, пластикову пляшку з легкозаймистою рідиною та запальничку білого кольору марки «Clipper», здійснив підпал передньої частини легкового автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого вищевказаний транспортний засіб загорівся та зазнав пошкоджень. При цьому, під час вчинення злочину, ОСОБА_4 , використовуючи мобільний телефон марки «XIAOMI» моделі «REDMI 11PRO», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , належний ОСОБА_10 , з метою подальшого звітування про вчинені дії, проводив відео зйомку вказаної події.

Пересвідчившись, що вказаний транспортний засіб палає, ОСОБА_4 пішки направився з місця вчинення кримінального правопорушення та поблизу будинку АДРЕСА_5 зустрівся із ОСОБА_10 , якому передав його мобільний телефон із відеозаписом вчинення кримінального правопорушення, та зник із місця вчинення злочину.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_10 користувачу даного транспортного засобу потерпілому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , військовослужбовцю Збройних Сил України, саперу інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_4 , заподіяно майнової шкоди.

Щодо обгрунтованості підозри.

У справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: електронним рапортом від 01.10.2024, зареєстрованим до ІКС «ІПНПУ» за № 38648; протоколом огляду місця події, відповідно до якого слідчим оглянуто земельну ділянку, розташовану біля буд. АДРЕСА_6 , під час якого виявлено згорілий автомобіль «Volkswagen-VW Golf»; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_7 ; протоколом огляду відеозапису від 01.10.2024, який розміщений у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 »; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом огляду відеозапису із камер відеонагляду, які розташовані у дворі буд. АДРЕСА_8 ; протоколом огляду відеозапису із камер відеонагляду, які розташовані у дворі буд. АДРЕСА_9 ; протоколом огляду відеозапису із камер відеонагляду, які розташовані на СТО «БОШ»; протоколом допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 , під час якого той відтворив обстановку та обставини підпалу ним автомобіля, про які повідомив під час допиту; протоколом невідкладного обшуку за адресою проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_10 ; протоколом огляду місцевості, а саме земельної ділянки біля буд. АДРЕСА_11 .

Отже, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують її з останнім, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Наявність ризиків та їх обгрунтованість.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків у кримінальному провадженні слідчий суддя вважає переконливими та погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на таке.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного ОСОБА_4 та характером кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризику того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Також слідчий суддя погоджується із наведеними стороною обвинувачення доводами про наявність ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка, оскільки ОСОБА_4 з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на потерпілого, та свідків, які безпосередньо стали очевидцями вчинення даних кримінальних правопорушень умовлянням, підкупом чи погрозами примушуючи змінити свідчення.

При цьому слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Отже, слідчим суддею встановлено наявність реальних ризиків, які на даний час не зменшились, а продовжують існувати.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя вважає необгунтованим, оскільки хоча ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, однак ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2024 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України є звільненим від відбування призначеного покарання, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення посилається на неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наявність високого ступеню встановлених ризиків та такий, що виправдовує обмеження свободи фізичної особи.

Слідчий суддя зазначає, що метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й такого виняткового, як тримання під вартою, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, при виборі між кількома запобіжними заходами, слід перевірити чи можуть більш м`які запобіжні заходи, запобігти ризикам, існування яких доведено прокурором.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання стосовно підозрюваного слідчим суддею враховуються такі відомості про його особу: ОСОБА_4 непрацюючий, розлучений, має на утриманні троє малолітніх дітей, які проживають разом з дружиною за кордоном, має місце реєстрації, однак не має постійного місця проживання, тобто не обтяжений сталими соціальними зв`язками, раніше не судимий.

Проте такі обставини в світлі наведених вище фактичних даних не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

У відповідності до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема, ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування чи суду, незаконного впливу на потерпілого, свідка.

При цьому, при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини1 статті177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, слідчий суддя вважає, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення встановлених ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому наразі є достатні підстави для продовження строку тримання під вартою. Непродовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи застосування більш м`якого запобіжного заходу перешкодить завданням кримінального судочинства, встановленню істини у справі та прийняття остаточного кінцевого рішення у провадженні у розумні строки. Адже, на переконання слідчого судді, саме такий запобіжний захід, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та в повній мірі забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Документів, які свідчать про неможливість утримання ОСОБА_4 під вартою, слідчому судді не надано.

Щодо неможливості закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

02.10.2024 о 20 год. 55 хв. ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Слідчим за погодженням з прокурором 03.10.2024 ОСОБА_16 вручено письмове повідомлення про підозру в умисному знищенні чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчиненому шляхом підпалу, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2024 підозрюваному ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30.11.2024 (включно).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

26.11.2024 постановою Білоцерківської окружної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, продовжено до трьох місяців, тобто до 03.01.2025 включно.

Однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не видається можливим, оскільки для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати низку процесуальних дій, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, а саме: необхідно отримати висновки призначених судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, судових молекулярно-генетичних експертиз, судової пожежно-технічної експертизи, судової автотоварознавчої експертизи, які мають значення для об`єктивного проведення досудового розслідування, та самостійно й з іншими фактичними даними є доказами у провадженні.

Частиною 3 ст.197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стороною обвинувачення доведена наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до сплину строку дії попередньої ухвали про обрання строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, слідчим у клопотанні, прокурором у судовому засіданні доведено, що обставини, зазначені у ч.3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та сновоположних свобод, враховуючи наведені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого грунтується на вимогах закону тому підлягає до задоволення шляхом продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, тобто до 03.01.2025.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК (абз.1 ч. 3 ст. 183 КПК).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК). Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК).

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, встановлених ризиків, слідчий суддя приходить до висновку про визначення підозрюваному ОСОБА_4 застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На переконаня слідчого судді такий розмір застави здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків та запобігти встановленим ризикам, та не є завідомо непомірним для нього із урахуванням викладеного вище.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заявив про вчинення працівниками поліції правопорушень щодо нього, а саме застосування недозволених методів під час проведення досудового розслідування. Зокрема вказує на те, що останні застосовували до нього психологічний та фізичний тиск та катували його.

Відповідно до ст.206 ч.6 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Так, виходячи з положень ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі- Конвенція), за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень.

Таким чином, слідчий суддя повинен забезпечити проведення відповідної перевірки заяви особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, в установлений законом спосіб.

Згідно п.1 ч.4 ст.216 КПК України слідчі органи державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених, зокрема, працівником правоохоронного органу.

Приймаючи до уваги той факт, що підозрюваним ОСОБА_4 під час розгляду клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу повідомлено про факт застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, вважає за необхідне надати судове доручення з порушеного питання, і воно має бути адресоване директору Територіального управління ДБР у м. Києві (яке поширює свою діяльність в тому числі і на Київську область), з метою додержання вимог ст.9 КПК України щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність повідомлення директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві про вказані обставини для реагування в порядку ст.214 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 .

Продовжити раніше обраний стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування, на 38 (тридцять вісім) днів, тобто до 03.01.2025 включно.

Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240.00 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем), на наступний депозитний рахунок:

Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області: UA0018661 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу - ТУ ДСА України в Київській області, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ - 26268119.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного який вніс заставу з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти.

В разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати до органу досудового розслідування, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) докласти зусиль до пошуку роботи.

У разі внесення застави, встановити двохмісячний строк дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, який вніс таку заставу вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Надати судове доручення директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві у рамках кримінального провадження № 0002014, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2024, організувати проведення перевірки щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 недозволених методів фізичного та психологічного впливу, недозволених методів слідства працівниками Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Провести перевірку відповідно до вимог ст.214 КПК України.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України та начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області.

Копію ухвали направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (вулиця Олени Теліги, 8, Київ, 02000), для виконання.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29.11.2024 о 08-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_17