Провадження №11-сс/801/421/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Вінницької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою (лист №31-946 вих. 2331-1232-16 від 28.07.2023), -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно матеріалів судового провадження вбачається, що до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга на бездіяльність Вінницької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою повідомленням лист №31-946 вих. 2331-1232-16 від 28.07.2023).

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_7 подав заяву про вчинення кримінального правопорушення працівником ДУ «ВУВП № 1» Лутченко, а саме підроблення процесуальних документів до Офісу Президента України, яка прийнята та направлена для розгляду до Вінницької обласної прокуратури.

Листом за підписом заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 від 28.07.2023 № 31-945 вих.2331-1232-16 заявника повідомлено про те, що його заяву розглянуто та за результатами розгляду встановлено, що підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні, оскільки заява не містять обов`язкових ознак злочину.

Заявник вважає, що Вінницькою обласною прокуратурою допущено бездіяльність, а тому просить зобов`язати уповноважену особу Вінницької обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за його заявою від 07.07.2023 (лист від 28.07.2023 № 31-945 вих.2331-1232-16).

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду відмовлено в задоволенні вищезазначеної скарги.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення слідчим суддею не встановлено об`єктивних даних, що підкріплені належними доказами, які дійсно свідчать про наявність обов`язкових ознак злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину.

Вимоги апеляційної скарги особи, що її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2024 року. Просить винести своє рішення, яким призначити новий розгляд скарги в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала слідчого судді є незаконна у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону (порушення права особи на захист), оскільки його скарга в порушення вимог ч. 3 ст. 306 КПК України розглянута за відсутності особи, яка подала скаргу та його захисника.

Позиції учасників судового провадження.

Представник заявника адвокат ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній та просила задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступ захисника, перевіривши матеріали скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Стосовно доводів апеляційної скарги заявника стосовно істотних порушень кримінального процесуального закону, а саме положень ч. 3 ст. 306 КПК України в частині обов`язковості розгляду скарги у присутності особи, яка її подала, суд зазначає, що зазначеною нормою установлено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Аналіз зазначеної норми закону дозволяє дійти висновку про те, що під час розгляду слідчим суддею скарги на бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу чи її представника.

Як установлено матеріалами провадження, ОСОБА_7 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою на бездіяльність Вінницької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою повідомленням лист №31-946 вих. 2331-1232-16 від 28.07.2023).

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_7 подав заяву про вчинення кримінального правопорушення працівником ДУ «ВУВП № 1» Лутченко, а саме підроблення процесуальних документів до Офісу Президента України, яка прийнята та направлена для розгляду до Вінницької обласної прокуратури.

Листом за підписом заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 від 28.07.2023 № 31-945 вих.2331-1232-16 заявника повідомлено про те, що його заяву розглянуто та за результатами розгляду встановлено, що підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні, оскільки заява не містять обов`язкових ознак злочину.

Заявник вважає, що Вінницькою обласною прокуратурою допущено бездіяльність, а тому просить зобов`язати уповноважену особу Вінницької обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за його заявою від 07.07.2023 (лист від 28.07.2023 № 31-945 вих.2331-1232-16).

За результатом розгляду скарги ОСОБА_7 слідчий суддя постановив ухвалу про відмову в задоволення скарги як безпідставної.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 обґрунтовано вказує на порушення його права на захист.

Під час розгляду справи слідчим суддею ОСОБА_7 неодноразово заявляв про залучення йому захисника за рахунок держави, однак його вимога не була задоволена.

Згідно зі ст. 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу та кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 є засудженим на підставі вироку суду до покарання у виді довічного позбавлення волі і наразі утримується в Держаній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» у зв`язку з чим потребує правової допомоги щодо можливості організувати ефективний захист своїх інтересів та належним чином формулювати свої вимоги.

Перебуваючи в місці позбавлення волі ОСОБА_7 позбавлений можливості самостійно залучити захисника до участі у вказаному судовому провадженні.

Відповідно до вимог ст. 42 КПК України, обвинувачений має право на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.

Засуджений, згідно ч. 3 ст. 43 КПК України, має права обвинуваченого, передбачені статтею 42 цього Кодексу, в обсязі необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

Як убачається з матеріалів судового провадження, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого до довічного позбавлення волі про залучення захисника для представництва його інтересів під час розгляду скарги суд мотивував своє рішення тим, що кримінальним процесуальним законом не передбачено можливість залучення судом захисника у зазначеній категорії справ, натомість на переконання суду ОСОБА_7 вправі самостійно звернутись до Центру з надання безоплатної правничої допомоги про залучення захисника.

Проте такі висновки суду суперечать вимогам закону.

Як уже зазначалось вище, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату. Таким чином кримінальний процесуальний закон не обмежує право обвинуваченого (засудженого) на надання правничої допомоги виключно на підставі норм кримінального процесуального закону, оскільки така допомога передбачена також у випадках, коли вона урегульована законом про надання безоплатної правової допомоги.

Необхідно звернути увагу, що відповідно до положень ст. 8 КВК України засуджені мають право звертатися відповідно до законодавства зі скаргами суду та їм гарантується право на правову допомогу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» право на таку допомогу мають, з-поміж іншого особи, засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, - на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, яка у свою чергу визначає, що безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: захист; правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про залучення захисника з числа адвокатів Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги судом порушено одні з фундаментальних засад кримінального провадження право на захист, гарантоване ст. 20 КПК України та змагальність сторін (ст. 22 КПК України) в частині обстоювання перед судом своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кримінальним процесуальним законом.

Не забезпечення судом захисника ОСОБА_7 , позбавило останнього права на доступ до правосуддя в повному об`ємі та значно обмежило його право на захист своїх інтересів в суді.

Відповідно до положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що участь захисника у розгляді скарги ОСОБА_7 , який засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, судом забезпечено не було, заходів для прибуття адвоката в судове засідання не вжито та здійснено судове провадження за відсутності захисника та самого заявника.

Наведена обставина, що призвела до порушення права засудженого на захист, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 30 квітня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Вінницької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою (лист №31-946 вих. 2331-1232-16 від 28.07.2023) -скасувати.

Провадження за скаргою ОСОБА_7 направити в суд першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: