Справа № 317/2138/24
Провадження № 1-кп/317/287/2024
УХВАЛА

іменем України

23 жовтня 2024р м.Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького районного суду Запорізької області, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000106 від 22.02.2024 року, по якому

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2024 року в канцелярії суду зареєстроване клопотання про визнання повідомлення про зміну раніше оголошеної підозри від 09.04.2024 року очевидно недопустимим доказом (відповідно до ч.2 ст.89 КПК України).

В своєму клопотанні адвокат обвинуваченого ОСОБА_4 вказує, що підозра вручена не в день складення 09.04.2024 року , а 11.04.2024 року. Окрім того вручена заступник4ом начальника слідчого ВП №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , а не слідчим ОСОБА_7 . Заступник начальника не включений в группу слідчих, що проводили розслідування, а тому не мала повноважень на проведення процесуальних дій.

Стаття 278 КПК України передбачає, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Стаття 279 КПК України передбачає, що у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені ст.278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Оскарження повідомлення про підозру - це право підозрюваного, яке закріплено в КПК України.

Пунктом 16 ч.3 ст.42 КПК України надано право підозрюваному оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

П.10 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що в досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, в тому числі повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником

Тобто, повідомлення про підозру можливо оскаржити тільки в межах досудового розслідування.

Провадження з квітня 2024 року перебуває на розгляді в суді, підготовче засідання закрите та справа розглядається по суті. Жодних скарг до суду в порядку ст.303 КПК України від обвинуваченого та його захисника не надходило.

З аналізу положень ст.276-278 КПК України можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру:

? Неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру

? Порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру

? Необґрунтованість підозри

Після скасування письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний внести відомості щодо скасування повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого КК України

Але в клопотанні, що подано та в судовому засіданні адвокат та ОСОБА_4 не ставили питання про скасування повідомлення про підозру. Не здійснили вказаних дій в передбачений законодавством процесуальний спосіб.

Прокурором в клопотанні про долучення письмових доказів повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 09.04.2024 року відсутнє. Сторона захисту не зверталась до суду з клопотанням про долучення вказаного процесуального документу до матеріалів справи та вивчення як письмового доказу, який не було подано прокурором, та необхідно від нього витребувати, на відповідній стадії процесу, а саме під час встановлення порядку та обсягу дослідження доказів.

Відповідно до ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

В своєму клопотанні захисник ОСОБА_4 взагалі не зазначає, які наслідки вона та її підзахисний бажають побачити від задоволення клопотання. Вказаний документ не був включений в перелік доказів, якими керувався обвинувач, та не був заявлений як доказ стороною захисту.

Це є процесуальне рішення, що не було оскаржене та скасоване, а тому не втратило своєї сили, та не може бути виключене з матеріалів провадження.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86-89, 276-278, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання очевидно недопустимим доказом (відповідно до ч.2 ст.89 КПК України) повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 09.04.2024 року відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК України.

Суддя Запорізького районного суду ОСОБА_1

Запорізької області