УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000006 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000006 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою збереження речового доказу, запобіганню спробам пошкодження, перетворення, відчуження просить накласти арешт на речі, які були тимчасово вилучені в ході проведення обшуку від 03.09.2024в рамках кримінального провадження №0000006 від 12.02.2024за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор у судове засідання не з`явився, натомість від прокурора ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі.

Також до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 у якому просить розглянути клопотання без йорго участі та відмовити у задоволенні клопотання мотивуючи тим, що підставою для проведення обшуку в помешканні ОСОБА_4 зазначено, що в ході перевірки ТОВ «Дунайська імпортна компанія» Головним управлінням ДПС в Одеській області встановленні порушення податкового законодавства за період 01.01.2018-31.03.2021. представник зазначив, що ОСОБА_4 не працювала в ТОВ «Дунайська імпортна компанія» у даний період часу. Окрім того повідомив, що донарахування податкових зобов`язань за перевіркою ГУ ДПС в Одеській області оскаржувалось ТОВ «Дунайська імпортна компанія» (справа 420/1243/23). За результатами розгляду адміністративної справи рішенням Одеського адміністративного окружного суду скасовано податкові повідомлення рішення в повному обсязі. За результатами апеляційного розгляду вказаної адміністративної справи П`ятим апеляційним адміністративним судом частково задоволено апеляційну скаргу ГУ ДПС в Одеській області тільки щодо мотивів задоволення адміністративного позову ТОВ «Дунайська імпортна компанія». Таким чином, представник власника майна зазначає, що на дату проведення обшуку у ОСОБА_4 відсутні будь-які підстави для вилучення в неї особистих речей. Стверджує, що ОСОБА_4 була прийнята на посаду головного бухгалтера ТОВ «Дунайська імпортна компанія» в 2022 році, тобто до того періоду часу який було зазначено слідчим суддею в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку. У зв`язку з наведеним вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, а вилучені речі в ході обшуку мають бути повернуті ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що Підрозділом детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000006 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, в якому процесуальне керівництво здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «Дунайська імпортна компанія» (), шляхом включення у звітні (податкові) періоди з січня 2018 року по березень 2021 року до складу податкового кредиту суми коштів по неіснуючим фінансово-господарським операціям з «ризиковими» суб`єктами господарської діяльності ТОВ «ДвімФлорістік» ( ), ТОВ «Дап -Транс» (), ТОВ «Фрукт І К» (), ТОВ «Саусфуд» (), ТОВ «Грандсаусфуд» (), ТОВ «Мезоліп» (), ТОВ «Компанія Рівьера» (), які полягали у постачанні товарів народного спожитку, ухилилися від сплати податку на прибуток підприємства на загальну суму 29 497 361 грн. та податку на додану вартість на загальну суму 46 453 919 грн, що призвело до ухилення від сплати податків на загальну суму 75 951 280 грн, що є коштами в особливо великих розмірах.

Основним видом діяльності ТОВ «Дунайська імпортна компанія» являлось «Оптова торгівля фруктами й овочами». Підприємство здійснювало придбання фруктів та овочів у нерезидентів згідно зовнішньоекономічних контрактів та резидентів з метою подальшої реалізації на території України на адресу юридичних та фізичних осіб.

У періоді з 01.01.2018 по 31.03.2021 на адресу ТОВ «Дунайська імпортна компанія» виписувались та реєструвались податкові накладні наступними суб`єктами господарювання-постачальниками: ТОВ «ДвімФлорістік» ( ), ТОВ «Дап -Транс» (), ТОВ «Фрукт І К» (), ТОВ «Саусфуд» (), ТОВ «Грандсаусфуд» (), ТОВ «Мезоліп» (), ТОВ «Компанія Рівьера» ().

Згідно інформації зазначеній в акті планової виїзної документальної перевірки за період з 01.01.2018 по 31.03.2021 від 01.09.2021 №18448/15-32-07-01, складеного Головним управлінням ДПС в Одеській області, у ТОВ "Дунайська імпортна компанія" (код 40017905) встановлено відсутність первинних документів підтверджуючих факт придбання товарів, робіт та послуг від постачальників ТОВ «Компанія Рівьера», код за , ТОВ "Мезоліп", код за , ТОВ "Грандсаусфуд", код за , ТОВ "САУСФУД", код за ЄДРПОУ НОМЕР_1 , ТОВ "ФРУКТ І К", код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 , ТОВ "ДАП-ТРАНС", код за ЄДРПОУ НОМЕР_3 , ТОВ "ДВІМ ФЛОРІСТІК", код за ЄДРПОУ НОМЕР_4 за період з 01.01.2018 по 31.03.2021 від 01.09.2021.

Крім того, у серпні 2020 року відбулася реорганізація ТОВ «Дунайська Імпортна Компанія» шляхом виділу з нього і передачі частини майна, прав та обов`язків ТОВ «ДІК» (ТОВ «ДІК20», ТОВ «ЛКВДЦ05»), а саме: було здійснено передачу залишків товару в складському приміщенні за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 23 на суму 82 404 100,20 грн. згідно з актом приймання-передачі від 06.08.2020, в якому відсутня печатка та код ЄДРПОУ ТОВ «ДІК» (ТОВ «ДІК20», ТОВ «ЛКВДЦ05»).

В ході перевірки ТОВ «Дунайська Імпортна Компанія» ГУ ДПС в Одеській області не підтверджено реальність переміщення товару від ТОВ «Дунайська Імпортна Компанія» на підприємство ТОВ «ДІК» (ТОВ «ДІК20», ТОВ «ЛКВДЦ05»), про що складено відповідні акти.

Вищевказане може свідчити про неможливість здійснення господарських операцій з придбання ТОВ "ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ" товарів, робіт, послуг у ТОВ «Компанія Рівьера», код за , ТОВ "Мезоліп", код за , ТОВ "Грандсаусфуд", код за , ТОВ "САУСФУД", код за ЄДРПОУ НОМЕР_1 , ТОВ "ФРУКТ І К", код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 , ТОВ "ДАП-ТРАНС", код за ЄДРПОУ НОМЕР_3 , ТОВ "ДВІМ ФЛОРІСТІК", код за у періоді з 01.01.2018 по 31.03.2021.

Вказані дії посадових (службових) осіб ТОВ «Дунайська імпортна компанія» () та/або осіб, які фактично з використанням реквізитів товариства вчиняли вказані операції (правочини), місять ознаки внесення недостовірних відомостей до офіційних документів - податкових декларацій з податку на додатку вартість, що призвело до заниження податкових зобов`язань, що підлягають нарахуванню та сплаті до бюджету за звітні (податкові) періоди з 01.01.2018 по 31.03.2021, що призвело до ухилення від сплати податків на загальну суму 75 951 280 грн, тобто, вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. 366, ст. 212 Кримінального кодексу України від 05.04.2001 №2341-111 (із змінами та доповненнями).

Вищезазначена інформація підтверджується висновком аналітичного продукту Управління аналізу та управління ризиками Територіального управління БЕБ в Одеській області від08.02.2024 № 6/0/23.13-02-29-24 та актом планової виїзної документальної перевірки від 01.09.2021 №18448/15-32-07-01, складеного Головним управлінням ДПС в Одеській області.

Відповідальними за фінансово-господарську діяльність ТОВ «Дунайська імпортна компанія» () є: керівник вказаного підприємства - ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_5 , головний бухгалтер - ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , а також засновник ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини скоєння кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей і документів, що мають значення для встановлення обставин скоєння кримінального правопорушення та відносяться до обставин, що підлягають доказуванню по кримінальному провадженню, за місцем мешкання головного бухгалтера ТОВ «Дунайська імпортна компанія» () ОСОБА_4 , а за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 06.52 год. по 08.00 год. 03.09.2024 проведено обшук на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06.08.2024, за результатами проведення якого виявлено та вилучено технічні засоби, первинні документи фінансово - господарської діяльності та чорнові записи, які попередньо оглянуто та визнано речовими доказами, а саме: Мобільний телефон марки «IPhone 13»S/n: НОМЕР_8 ; Акт звірення за договором №1095 від 23.04.2020 р. на 1 арк.; Оборотна сальдова відомість за березень, лютий, січень та за І квартал 2024 року на 5 арк.; Платіжні доручення на 4 арк.; Ноутбук «Dell» S/n: НОМЕР_9 із дротом живлення та дротовою мишею; Зошит в твердій обкладинці із чорновими записами зеленого кольору.

04.09.2024 старшим детективом у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України - винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Разом з тим слідчим суддею встановлено, що в січні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (справа № 420/1243/23):

- №0000/289/0701 від 05.01.2023р. про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 29 956 872,00 грн.;

- №00/25710/0701 від 11.10.2021р. про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 58 067 399,00 грн.;

- №708 від 07.10.2021р. про застосування штрафних санкцій за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 31933,40 грн.;

-№13 від 11.10.2021р. про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 24 141,79 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року позов товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0000/289/0701 від 05.01.2023р., №00/25710/0701 від 11.10.2021р., №708 від 07.10.2021р. та №13 від 11.10.2021р.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року було змінено мотивувальну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року в частині підстав для задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія». В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року залишено без змін.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у своїй постанові дійшла висновку про те, що про неправомірність спірних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області №0000/289/0701 від 05.01.2023р., №00/25710/0701 від 11.10.2021р., №708 від 07.10.2021р. та №13 від 11.10.2021р., як таких, що прийняті за результатами незаконно проведеної податкової перевірки, яка не тягне за собою правових наслідків.

Тобто, в рамках кримінального провадження № 0000006 перевіряються дії посадових (службових ) осіб ТОВ «Дунайська імпортна компанія» за фактом заниження податкових зобов`язань, що підлягають нарахуванню та сплаті до бюджету за звітні (податкові) періоди з 01.01.2018 по 31.03.2021, що призвело до ухилення від сплати податків на загальну суму 75 951 280 грн., що було встановлено Актом про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства № 18448/15-23-07-01/40017905 від 01.09.2021 року.

Натомість, як було встановлено у судовому засіданні, наявне рішення адміністративного суду, яке набрало законної сили, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області №0000/289/0701 від 05.01.2023р., №00/25710/0701 від 11.10.2021р., №708 від 07.10.2021р. та №13 від 11.10.2021р. які були прийнятті за результатами документальної планової перевірки на підставі вищевказаного Акту №18448/15-32-07-01/40017905 .

Також слідчий суддя не може залишити по за увагою і той факт, що згідно тверджень представника власника майна ОСОБА_4 не працювала у ТОВ «Дунайська імпортна компанія» на час перевіряємого органом досудового розслідування періоду, а саме 01.01.2018 по 31.03.2021, що ставить під сумнів об`єктивність вилучення у нею її особистих речей, як то мобільного телефону та ноутбуку.

Слідчий суддя звертає увагу, що прокурором у клопотанні не конкретизовано та не зазначено мотивів накладення арешту на вилучені в ході обшуку документи, що вони підтверджують в рамках даного кримінального провадження, яких товариств вони стосуються, більш того вилучена оборотно-сальдова відомість взагалі не стосується періоду перевіряємої перевірки.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 16 КПК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Протоколу №1 (1952 рік) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України).

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;перелік і види майна, що належить арештувати;документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу (ч. 2 ст. 171 КПК України).

Слідчий суддя критично оцінює та вважає неспроможними доводи сторони обвинувачення щодо необхідності накладення арешту на вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки прокурором не доведено, яке відношення та значення в рамках означеного кримінального провадження має вищевказане майно.

Посилання сторони обвинувачення на той факт, що вилучене майно є речовим доказом є формальним, без жодних обґрунтувань. Слідчий суддя звертає увагу, що прокурор не надав будь яких доказів щодо причетності ОСОБА_4 до скоєння злочину, та який вона має статус в рамках даного кримінального провадження, оскільки до теперішнього часу сторона обвинувачення не допитала останню щодо обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, прокурором жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, сам по собі факт визнання майна речовим доказом, не доводить тих обставин, що зазначене майно повністю відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, як доказ у кримінальному провадженні.

Посилання прокурора на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів є не доведеним та необґрунтованим, оскільки вилучення майна було здійснено без достатніх правових підстав.

Крім того, у ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст.1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи, тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу правовідносин, які склалися у цій справі.

Як вже було зазначено вище, положення КПК України, зокрема ст. 170 КПК України, передбачають накладення арешту на майно, проте такий арешт може бути накладений при певних умовах.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами не буде законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як відповідно до матеріалів клопотання не вбачається, що вказане майно будь-яким чином використовувалося для скоєння вказаного кримінального правопорушення або було набуто в результаті його скоєння.

Таким чином, дії органів державної влади не відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання було свавільним і не задовольнило вимогу законності.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право суперечить загальній нормі, зазначеній у ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Також, у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, не призначена експертиза, не здійснювався огляд вилученого майна.

Враховуючи, що прокурором в своєму клопотанні не було обґрунтовано необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з урахуванням норм національного законодавства та практики ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором не доведено необхідність в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, у зв`язку із чим клопотання останнього задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000006 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України - відмовити.

Майно, яке було тимчасово вилучене 03.09.2024 року в ході проведеного обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «IPhone 13»S/n: НОМЕР_8 ; акт звірення за договором №1095 від 23.04.2020 р. на 1 арк.; оборотна сальдова відомість за березень, лютий, січень та за І квартал 2024 року на 5 арк.; платіжні доручення на 4 арк.; ноутбук «Dell» S/n: CCFQ1F2 із дротом живлення та дротовою мишею; зошит в твердій обкладинці із чорновими записами зеленого кольору. - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України - повернути особі у яких воно було вилучено.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1