ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/616/24 Справа № 703/552/24 Категорія: ч. 1 ст. 115 УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000905 від 17.11.2023 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 червня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сміла Черкаської області, громадянин України, неодружений, непрацюючий, є особою з інвалідністю 2 групи, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-28.07.2022 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 3 роки,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України на 9 (дев`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 28.07.2022 та визначено ОСОБА_7 до відбування остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено обчислювати з дня набрання вироком законної сили, а на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбутого покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 17.11.2023 і до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 1514 грн 56 коп.

Скасовано арешт накладений:

- ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.11.2023 року на майно, вилучене в ході обшуку під час затримання ОСОБА_7 , а саме: куртку з плямами бурого кольору, штани з плямами бурого кольору, кросівки з плямами бурого кольору;

- ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.11.2023 на майно, вилучене в ході огляду місця події від 17.11.2023, а саме: кофту спортивного типу зеленого кольору з плямами бурого кольору, спортивні штани зеленого кольору, синю жилетку з плямами речовини бурого кольору, кросівки чорного кольору з плямами бурого кольору, кепку чорного кольору, ніж складний з плямами речовини бурого кольору.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

У с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 17.11.2023 близько 16 год 30 хв, знаходячись на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою спричинення смерті, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 , у ході бійки, взявши у руку складний ніж, який був при ньому, наніс три удари в тулуб останнього, внаслідок чого спричинив наступні ушкодження: рану в області проекції реберної дуги грудної клітки зліва, зовнішній кінець якої переходить в горизонтальне садно, а її дно в товщі підлеглих м`яких тканин, які просякнуті кров`ю; рани передньої поверхні грудної клітки зліва, що продовжується раньовим каналом із ушкодженням м`язів 4-5 міжребірних проміжків, 4-5 ребер, навколосерцевої сумки і серця, крововиливи у тканини по ходу раньового каналу; рани бічної поверхні грудної клітки зліва, що продовжується раньовим каналом із ушкодженням м`язів 5 міжребірного проміжку та легені, крововиливи у тканини по ходу раньового каналу, крововилив у лівій грудній порожнині: 700 мл рідкої крові і 700 мл її згустків, які, згідно з висновком експерта від 27.01.2024 №05-6-02/297, за небезпекою для життя в момент заподіяння відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого ОСОБА_9 помер на місці. Смерть ОСОБА_10 перебуває у прямому причинному зв`язку із даними ушкодженнями.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про зміну вироку Смілянського районного суду м. Черкаси від 27.06.2024 через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення і застосувати статтю закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення, а саме ч. 1 ст. 119 КК України, призначивши ОСОБА_7 максимально м`який вид та розмір покарання.

На думку захисника, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні саме умисного вбивства не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, а фактично ґрунтується лише на внутрішньому переконанні суду, що призвело до неправильної оцінки доказів сторони обвинувачення та доводів сторони захисту у їх сукупності.

Зокрема вказує, що судом не надано оцінки інформації, яка міститься у аудіозаписі телефонного дзвінка свідка ОСОБА_11 на службу «102», яким зафіксовано повідомлення про факт неадекватної поведінки ОСОБА_9 , який чіпляється, б`є сторонніх осіб, в тому числі і ОСОБА_7 , та кидається на них із ножем. Крім того не звернуто уваги на показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про те, що ініціатором сварки та бійки між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 був саме останній, який, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, вів себе неадекватно, тривалий час наносив удари обвинуваченому, погрожував його вбити.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 давав суду показання про те, що ножа при собі не мав, ніякого ножа взагалі в руках не тримав, жодних ударів ножем ОСОБА_9 не наносив, жодних умисних дій, направлених на спричинення ножових поранень потерпілому не вчиняв та припускає, що заподіяння останньому ножових поранень відбулося під час їх падіння на долівку, та подальшої обопільної боротьби. Такі показання ОСОБА_7 , на думку сторони захисту, узгоджується із матеріалами провадження, в тому числі і з експертним висновком про відсутність біологічних слідів обвинуваченого на вилученому під час огляду місця події ножі.

Стверджує, що при таких обставин вчинення кримінального правопорушення визначальним фактором для правильної кваліфікації дій обвинуваченого є саме суб`єктивна сторона злочину. В цьому випадку смерть потерпілого настала внаслідок отримання ним тілесних ушкоджень, які виникли під час боротьби останнього із обвинуваченим, жодних умисних дій щодо заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не вчиняв, а лише захищаючись від нападу викручував руку потерпілого, в якій він тримав ніж, внаслідок чого і отримав такі поранення. Тобто спосіб та відсутність знарядь злочину у ОСОБА_7 свідчать, що умислу на заподіяння смерті іншій людині у нього не було.

Додатково звертає увагу на те, що цю подію не можна розглядати як умисне вбивство, так як ОСОБА_7 не бажав, не усвідомлював та не припускав настання наслідків обопільної бійки та боротьби. Він захищався від нападу ОСОБА_9 та викручував йому руку, в якій він тримав ніж, усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, проте не передбачав і не міг передбачити їх негативних наслідків, не усвідомлював, і не міг усвідомлювати можливість настання похідного наслідку (смерті) в результаті боротьби. Вказує, що обвинувачений діяв рефлекторно у відповідь на протиправні дії потерпілого, умисно не наносив жодних ударів ножем, учасники конфлікту обидва були в стані сп`яніння, а потерпілий вів себе зухвало і агресивно.

Також акцентує увагу на тому, що після заподіяння ушкоджень обвинувачений намагався привести потерпілого до свідомості, робив штучне дихання та непрямий масаж серця і саме на його прохання ОСОБА_11 викликала швидку.

З метою перевірки апеляційних доводів сторони захисту просить суд апеляційної інстанції повторно дослідити обставини провадження.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилися потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду по суті заявлених вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній доводів, прокурора про безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 до задоволення не підлягає.

Частинами 1 та 2 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог лише в тому разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають встановленим судом фактичним обставинам провадження і ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні доказів, яким суд дав правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним судом першої інстанції винуватість визнав частково та показав, що 17.11.2023, на пропозицію ОСОБА_9 спільно випити спиртного, вони зустрілися по АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 був у стані сп`яніння, на його думку наркотичного, вів себе агресивно, мав із собою літр горілки та з ним був ОСОБА_12 Алкоголь вони вживали на кухні гуртожитку, де мешкали ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . Під час вживання горілки між ОСОБА_9 та ОСОБА_14 розпочався конфлікт. Він заступився за ОСОБА_14 , на що ОСОБА_9 наніс йому кілька ударів кулаком в обличчя, від яких він впав та отримав розсічення брови. Коли на прохання дівчат він, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 вийшли на подвір`я, ОСОБА_9 почав вимагати від нього вибачень, а у подальшому знову почав наносити удари. Він захищався, ставив «блоки» та відштовхував ОСОБА_9 . Потім ОСОБА_9 сказав йому достати ножа, якого у нього при собі не було, а у подальшому сам дістав ніж та, тримаючи його правою рукою лезом догори, намагався його вдарити. Він перехопив руку ОСОБА_9 з ножем, після чого вони разом упали на землю біля ганку гуртожитку та боролися, при цьому потерпілий був зверху. У подальшому вони підвелися і ОСОБА_9 попрямував у сторону проїжджої частини, однак пройшовши невелику відстань, впав. Оскільки ОСОБА_9 не подавав ознак життя, він намагався його реанімувати. Уважає, що потерпілий отримав ножові поранення від свого ножа під час боротьби, а він потерпілому ударів ножем не наносив, із його рук ножа не забирав.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених у вироку суду першої інстанції, підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом в їх сукупності та наведеними у вироку доказами, в тому числі даними:

- показань свідка ОСОБА_13 про те, що 17.11.2023 близько 15 год вона чула голоси ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , які доносилися з кухні гуртожитку. Пізніше бачила, як на ганку билися ОСОБА_7 та ОСОБА_9 Хтось з хлопців штовхнув іншого і вони упали в кущі, ОСОБА_7 упав на спину. Також чула, як ОСОБА_7 сказав «достатньо, я здаюся», після чого хлопці присіли на лавку. Додала, що із хлопцями також був чоловік, схожий на особу ромської національності. Через хвилин п`ятнадцять, коли вже перебувала у себе в кімнаті, вона чула сварку та крики, які тривали близько 30-45 хв;

- показань свідка ОСОБА_11 про те, що у листопаді 2023 року близько 16 год, коли вона із ОСОБА_14 перебували на кухні гуртожитку, прийшли ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і чоловік, схожий на особу ромської національності, які були у стані алкогольного сп`яніння. На кухні чоловіки вживали алкоголь. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник конфлікт, який був спровокований потерпілим, а ОСОБА_7 намагався його заспокоїти. У подальшому хлопці вийшли на подвір`я, де вели себе голосно і билися. З балкона кухні бачила, як ОСОБА_9 «кидався» до ОСОБА_7 битися. Також бачила, як ОСОБА_9 руками штовхнув у плечі ОСОБА_7 , коли той сидів на лавці, від чого він уперся в кущі. Вона відходила на кухню за телефоном, а коли повернулась на балкон, побачила, як ОСОБА_9 зробив декілька кроків і упав, а ОСОБА_7 підбіг до нього. Вийшовши на подвір`я вона бачила, що ОСОБА_9 лежить на спині без ознак життя, а ОСОБА_7 намагався його привести до тями, його руки були в крові, як і одяг потерпілого. Коли лікарі швидкої допомоги оглядали ОСОБА_9 на місці події, вона бачила у нього рану в районі серця. Також підтвердила, що дзвонила на службу «102» 17.11.2023 і повідомляла про неадекватну поведінку саме ОСОБА_9 , який «кидався» на ОСОБА_7 , обзивав людей і на зауваження не реагував. Додала, що чула, як у розмові ОСОБА_9 казав «доставай ножа, давай по чоловічому розбиратися», однак кому ця фраза була адресована, не знає. Особисто вона ні в кого з учасників конфлікту ножа не бачила;

- показань свідка ОСОБА_14 про те, що 17.11.2023 вона із ОСОБА_11 перебували на кухні в гуртожитку, куди близько 13 год прийшли ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і чоловік, схожий на особу ромської національності, які були у стані алкогольного сп`яніння. У певний момент ОСОБА_7 та ОСОБА_9 почали сваритися, як вона пам`ятає, останній образливо висловися в сторону обвинуваченого. Протягом 20-30 хв вони заспокоювали хлопців, а у подальшому попросили їх вийти на вулицю. Під час подій вона неодноразово виходила з кухні, а потім поверталася і коли в черговий раз повернулася, чула, як ОСОБА_11 , стоячи на балконі, сказала, що буде викликати поліцію, бо конфлікт продовжується. Що відбувалося біля гуртожитку вона не бачила, лише чула розмови на підвищених тонах;

- показань свідка ОСОБА_12 про те, що 17.11.2023 він, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 відпочивали з дівчатами в гуртожитку. Під час вживання алкогольних напоїв ОСОБА_9 вів себе агресивно та хотів ударити ОСОБА_11 . ОСОБА_7 заступився за неї, на що ОСОБА_9 вдарив його кулаком в обличчя, а потім звалив на підлогу і наніс іще 3-4 удари. Потім ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вийшли на вулицю, а він вийшов за ними хвилин через 10. В його присутності ОСОБА_9 на вулиці наніс ОСОБА_7 по два удари в обличчя та по тулубу, а потім удар в обличчя, від якого той упав в кущі, а потерпілий продовжив наносити йому удари. Загалом ОСОБА_9 наніс ОСОБА_7 більше 10 ударів на кухні та 15-20 ударів на вулиці кулаками та ліктями. ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 3-4 удари на кухні та 3 удари на вулиці. Під час бійки мали місце паузи, коли ОСОБА_9 вимагав, щоб ОСОБА_7 вибачився. Після останньої паузи потерпілий, ідучи в сторону обвинуваченого, сказав: «я тебе вб`ю або ти убий мене», після чого замахнувся кулаком, а ОСОБА_7 присів і двічі ударив потерпілого ножем з викидним лезом в область лівої передньої частини грудної клітки та живота. Він не бачив, щоб вказаний ніж ОСОБА_7 вибив із рук ОСОБА_9 і не бачив у останнього у руках будь-яких предметів. Йому відомо, що ОСОБА_9 перед подіями вживав наркотичні засоби. На його думку обвинувачений мав можливість викликати поліцію чи припинити конфлікт у інший спосіб, зокрема вибачитися або залишити місце події. Також додав, що під час слідчого експерименту з його участю, він частково давав неправдиві показання, оскільки боявся бути притягнутим до відповідальності як співучасник. Крім того зазначив, що у ОСОБА_7 не було інших видимих ушкоджень, окрім розсічення брови, яке він отримав у приміщенні кухні;

- протоколу огляду місця події від 17.11.2023 з таблицею зображень, схемою та відеозаписом до нього, яким зафіксовано огляд території поблизу будинку АДРЕСА_2 , де, в тому числі виявлено: труп ОСОБА_9 у лежачому положенні на спині з ознаками насильницької смерті; предмети одягу зі слідами речовини бурого кольору; біля східців ліворуч від входу до будинку - складний ніж у складеному стані зі слідами речовини бурого кольору. Під час огляду вилучено: змиви речовини бурого кольору, предмети одягу зі слідами такої речовини, біологічні зразки з трупа, ніж складний з плямами речовини бурого кольору;

- протоколу огляду місця події від 17.11.2023 з таблицею зображень, яким зафіксовано огляд кухонної кімнати на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 , де, на відстані 2,5 м від вхідних дверей до кухонної кімнати, виявлено пляму речовини бурого кольору, змив якої вилучено;

- протоколу огляду трупа від 18.11.2023, яким зафіксована наявність на тілі ОСОБА_9 трьох проникаючих ран поверхні грудної клітки, чисельних синців та саден голови, тулуба та кінцівок, а також вилучення предметів одягу з плямами бурого кольору;

- висновку експерта від 27.01.2024 №05-6-02/297 про те, що смерть ОСОБА_10 настала від проникаючих поранень грудної клітки із ушкодженням її внутрішніх органів, що супроводжувалося масивною кровотечою та обтяжилося гострою крововтратою із недокрів`ям судин.

У ОСОБА_9 виявлено наступні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку із його смертю: рана передньої поверхні грудної клітки зліва, що продовжується раньовим каналом із ушкодженням м`язів 4-5 міжребірних проміжків, 4-5 ребер, навколосерцевої сумки і серця, крововиливи у тканини по ходу раньового каналу; рана бічної поверхні грудної клітки зліва, що продовжується раньовим каналом із ушкодженням м`язів 5 міжребірного проміжку та легені, крововиливи у тканини по ходу раньового каналу, крововилив у лівій грудній порожнині, які є колото-різаними, виникли від дії знаряддя, що володіє властивостями плаского колюче-ріжучого, можливо типу ножа і містять ознаку тяжкого тілесного ушкодження, що небезпечне для життя.

Рана області проекції реберної дуги грудної клітки зліва є різаною і виникла від дії знаряддя, що володіє властивостями ріжучого, можливо типу ножа та містить ознаку легкого тілесного ушкодження.

Синяк на нижньому повіці правого ока, садни на верхній третині правої щоки і в області кута роту зліва, садно на лівому крилі носу, синці на передній поверхні середньої третини правого плеча, синці на зовнішній і передньо-внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу, синці на задньо-внутрішніх поверхні середньої і нижньої третини правого передпліччя, синець в проекції головки основної фаланги 3-го пальця по тильній поверхні правої кисті, синець в проекції головки основної фаланги 5-го пальця по тильній поверхні правої кисті із садном на своїй поверхні, синець на передній поверхні правого колінного суглобу, синець на передньо-зовнішній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, синець в проекції 2-ї п`ясної кістки тильної поверхні лівої кисті, синець на передній поверхні нижньої третини лівої гомілки, які виникли від дії твердого тупого предмета та містять ознаку легкого тілесного ушкодження.

Наявні у ОСОБА_9 тілесні ушкодження є прижиттєвими, по давнині спричинення, можуть відповідати проміжку часу не більшому за 2-3 години до моменту смерті. В крові трупа виявлено етиловий спирт, кількість якого відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння;

- висновку експерта від 07.02.2024 №05-6-01/029 про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 у виді колото-різаних та різаних ран могли бути спричинені від дії ножа, виявленого та вилученого під час огляду місця події 17.11.2023;

- висновку експерта від 07.11.2024 №05-6-01/028 про те, що не виключено, що середньостатистична особа, отримавши ушкодження, які мали місце у ОСОБА_10 , та за умови перебування її в свідомості, могла здійснювати самостійні дії. У ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження на верхніх та нижніх кінцівках, які, як правило, підставляються під удари, або ними вони наносяться за механізмом боротьби чи самооборони;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 07.02.2024 з відеозаписом до нього, під час якого свідок ОСОБА_11 відтворила обстановку, що мала місце 17.11.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема вказала про події у кухонній кімнаті та на подвір`ї гуртожитку між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та на місце, де відбувалась бійка між останніми;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 07.02.2024 з відеозаписом до нього, під час якого свідок ОСОБА_14 відтворила обстановку, що мала місце 17.11.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема вказала на події у кухонній кімнаті гуртожитку між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які сварилися, однак не билися, а у подальшому вийшли на подвір`я, де конфлікт між ними продовжився, однак вона його не спостерігала;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 07.02.2024 з відеозаписом до нього, під час якого свідок ОСОБА_13 відтворила обстановку, що мала місце 17.11.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема вказала на події на ганку гуртожитку між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які билися, а потім впали і знову через певний проміжок часу билися, однак вже біля лавки;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 19.01.2024 з відеозаписом до нього, під час якого свідок ОСОБА_12 відтворив обстановку, що мала місце 17.11.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема вказав на конфлікт, якій почався на кухні гуртожитку між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , який у подальшому продовжився на подвір`ї гуртожитку;

- протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.11.2023, згідно якого ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України о 19 год 40 хв. Під час затримання у ОСОБА_7 вилучено верхній одяг та взуття із плямами речовини бурого кольору;

- протоколів відібрання зразків від 17.11.2023, згідно яких у ОСОБА_7 , на підставі постанов прокурора та за його добровільною згодою, відібрано: змиви з долоней обох рук, букальний епітелій з порожнини рота, зразки папілярних візерунків пальців та долонь рук, зразки венозної крові;

- висновку експерта від 22.11.2023 №05-1-09/512 про те, що кров ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти-В за ізосерологічною системою АВО;

- висновку експерта від 23.11.2023 №05-1-09/516 про те, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи О (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО;

- висновків експерта від 05.12.2023 №05-5-06/222, №05-5-06/223 про те, що кров у піднігтьовому вмісті та у змивах з обох рук ОСОБА_9 може походити від останнього, походження крові у вигляді домішки від ОСОБА_17 , не виключається;

- висновку експерта від 05.12.2023 №05-5-06/224 про те, що кров у змивах з обох рук ОСОБА_7 може походити від ОСОБА_9 , походження крові у вигляді домішки від ОСОБА_17 , не виключається;

- висновку експерта від 12.12.2023 №05-1-08/328 про те, що у змивах речовини бурого кольору, вилучених під час огляду місця події 17.11.2023, знайдена кров людини, яка може належати ОСОБА_9 . У випадку походження крові від двох і більше осіб, домішка крові ОСОБА_17 не виключається;

- висновків експерта від 12.12.2023, 18.12.2023 №№05-1-08/329, 05-1-08/330, 05-1-08/331 про те, що у слідах на предметах одягу та взуття ОСОБА_9 знайдена кров людини, яка може належати останньому. У випадку походження крові від двох і більше осіб, домішка крові ОСОБА_17 не виключається;

- висновку експерта від 19.12.2023 №05-1-08/332 про те, що на предметах одягу ОСОБА_7 виявлена кров людини, а саме: на куртці знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_7 . Походження крові від ОСОБА_9 , яка виявлена на куртці та кросівках ОСОБА_7 , не виключається. У випадку можливого змішування крові двох і більше осіб в одних і тих же слідах, домішка крові від ОСОБА_17 не виключається;

- висновку експерта від 19.12.2023 №05-1-08/333 про те, що у змивах, вилучених під час огляду місця події 17.11.2023, виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_9 не виключається. У випадку можливого змішування крові двох і більше осіб в одних і тих же слідах, домішка крові ОСОБА_17 не виключається;

- висновку експерта від 29.12.2023 №05-5-06/238 про те, що на складному ножі, вилученому під час огляду місця події 17.11.2023, виявлено кров людини чоловічої генетичної статі, яка може походити від ОСОБА_9 . Походження крові у вигляді домішки від ОСОБА_17 , не виключається;

- протоколу огляду предметів від 15.01.2024, згідно якого оглянуто CD-R диск із аудіозаписом звернення ОСОБА_11 17.11.2023 на лінію «102». Встановлено, що ОСОБА_11 , зокрема повідомила про чоловіка на ім`я ОСОБА_18 у неадекватному стані та про бійку між чоловіками у нетверезому стані, які «кидаються ножами»;

- висновку судово-психіатричного експерта № 488 від 15.09.2022 про те, що в інкримінований період та у теперішній час ОСОБА_17 на будь-який психічний розлад не страждав і не страждає, за психічним станом міг, і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено, з огляду на наведене, такі докази колегія суддів визнає належними, допустимими, достатніми та такими, що поза розумним сумнівом підтверджують те, що саме обвинувачений ОСОБА_7 наніс три удари складним ножем в тулуб ОСОБА_9 , заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку із смертю останнього.

В суді першої інстанції сторона захисту порушувала питання про те, що під час інкримінованої події ОСОБА_7 оборонявся від ОСОБА_9 та діяв в стані необхідної оборони.

Така версія подій, що мали місце 17.11.2024 була предметом перевірки та оцінки судом першої інстанції, що знайшло своє відображення в оскаржуваному судовому рішенні і з висновками суду в цій частині колегія суддів цілком погоджується.

В апеляційній скарзі, що наразі є предметом перевірки суду апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_8 вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оспорюючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України і вбачаючи в його діях склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, однак з такими доводами, які також були предметом перевірки та оцінки судом першої інстанції, колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Диспозицією ст. 115 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З об`єктивної сторони умисне вбивство характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у виді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками; із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь (постанова ВС від 09.09.2021, справа № 361/2548/18).

Про намір на позбавлення життя, окрім іншого, свідчить умисне спричинення ушкоджень у життєво важливі органи потерпілого, в результаті чого настає його смерть.

У випадку, коли особа, яка позбавила потерпілого життя, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їхнє відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність і кваліфікувати за ст. 119 КК України.

Отже, розмежування умисного вбивства (ч. 1 ст. 115 КК України) і вбивства, вчиненого через необережність (ч. 1 ст. 119 КК України), здійснюється як за об`єктивною, так і за суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 17.11.2023, незадовго до смерті останнього, виникла сварка, яка у подальшому переросла в обопільну бійку. Наведене узгоджується з показаннями самого обвинуваченого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 та не заперечується стороною захисту.

Під час обопільної бійки, як ОСОБА_7 , так і потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження на що вказують показання обвинуваченого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , а також висновки експертизи від 27.01.2024 № 05-6-02/297. За змістом цієї експертизи вбачається, що окрім колото-різаних та різаних ран, у ОСОБА_9 виявлено чисельні легкі тілесні ушкодження від дії твердого тупого предмета, а саме синці та садна обличчя, верхніх та нижніх кінцівок. При цьому у ОСОБА_7 мало місце розсічення брови, яке він отримав у приміщенні кухні гуртожитку під час бійки з ОСОБА_9 . Про інші тілесні ушкодження отримані під час бійки, обвинувачений не вказує і їх наявність не вбачається і з показань очевидця кримінального правопорушення свідка ОСОБА_12 , який стверджував, про відсутність інших видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 .

Як правильно прийшов до висновку місцевий суд, на момент отримання ОСОБА_9 колото-різаних та різаних ран, переваги з його боку не існувало, оскільки потерпілий ОСОБА_9 під час конфлікту діяв лише за допомогою власних фізичних сил, не застосовував сторонніх предметів та не мав сторонньої підтримки з боку інших осіб.

Сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_7 ножа при собі не мав, його в руках не тримав і ударів ножем ОСОБА_9 не наносив, а колото-різані та різані рани потерпілим отримані від свого ножа під час падіння на долівку, та подальшої обопільної боротьби, однак такі доводи спростовується доказами, які були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції.

Зокрема така версія подій не підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 , який спостерігав за бійкою між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та, будучи попереджений про кримінальну відповідальність, в тому числі за дачу неправдивих показань, вказував на те, що під час бійки ОСОБА_9 замахнувся кулаком на ОСОБА_7 , а останній присів і ударив потерпілого ножем в область лівої передньої частини грудної клітки та живота. При цьому ОСОБА_12 бачив ніж лише у руках обвинуваченого, а у ОСОБА_9 його не бачив, взагалі заперечивши наявність будь-яких предметів у руках останнього.

Уважати, що показання свідка ОСОБА_12 не відповідають дійсним обставинам, які мали місце 17.11.2023 близько 16 год 30 хв, у колегії суддів підстави відсутні.

Колегія суддів визнає доречними посилання суду першої інстанції про те, що місце виявлення знаряддя злочину ножа, яким ОСОБА_9 заподіяно колото-різані та різані ушкодження, та його технічні характеристики опосередковано вказують на неможливість залишення його саме потерпілим.

З протоколу огляду місця події від 17.11.2023 слідує, що ніж зі слідами крові, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 , виявлено біля входу до гуртожитку у складеному стані. Разом з цим, як вказував сам обвинувачений так і свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , після закінчення боротьби потерпілий пішов у протилежному напрямку від входу до будинку.

Крім того під час огляду речового доказу ножа, виявленого під час огляду місця події 17.11.2023, судом встановлено, що ніж у розкладеному стані неможливо скласти без значного цілеспрямованого зусилля для натискання кнопки-фіксатора у виїмці руків`я.

Наведене вказує на те, що ніж на місці його виявлення 17.11.2023 був залишений саме обвинуваченим ОСОБА_7 . При цьому відсутність експертного висновку щодо наявності на ножі біологічних слідів обвинуваченого, не спростовує встановлених судом першої інстанції фактичних обставин, за якими саме ОСОБА_7 із використанням ножа, виявленого та вилученого під час огляду місця події, наніс потерпілому три удари в тулуб.

У контексті наведеного, аналізуючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що у даному конкретному випадку завдання ОСОБА_7 трьох ножових поранень ОСОБА_9 в тулуб, в тому числі у життєво-важливий орган серце із значною силою, дозволяє стверджувати про наявність умислу обвинуваченого на заподіяння смерті потерпілому, спонукальною причиною якого послугували раптово виниклі неприязні відносини.

Те, що конфлікт було розпочато потерпілим, який у подальшому переріс в обопільну бійку, під час якої ОСОБА_9 діяв виключно із використанням власної фізичної сили, без застосування будь-яких знарядь та засобів, не давало ОСОБА_7 підстави наносити потерпілому ножові поранення.

При цьому встановлені судом обставини події вказують на те, що ОСОБА_7 мав можливість уникнути бійки, шляхом виклику поліції, припинення конфлікту у інший спосіб без застосування ножа, зокрема шляхом вибачення, залишення місця події, або застосування фізичної сили, маючи для цього необхідні навички.

Обставини, що виникли між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які передували події злочину, кількість, характер і локалізація отриманих потерпілим поранень, а також застосоване обвинуваченим знаряддя, спростовують версію сторони захисту про випадковість спричинення трьох ножових поранень потерпілому, два з яких перебувають у прямому причинному зв`язку із його смертю.

Посткримінальна поведінка ОСОБА_7 , який намагався надавати ОСОБА_9 допомогу, просив викликати карету швидкої допомоги та залишався на місці події до приїзду працівників правоохоронних органів, не спростовує наведених висновків і не вказує на відсутність встановленого умислу.

В обгрунтування необхідності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст. 119 КК України, захисник посилається на аудіозапис телефонного дзвінка свідка ОСОБА_11 на службу «102», яким зафіксовано повідомлення про факт неадекватної поведінки ОСОБА_9 , який чіпляється, б`є сторонніх осіб, в тому числі і ОСОБА_7 , та кидається на них із ножем.

Свідок ОСОБА_11 під час її допиту судом першої інстанції підтвердила ту обставину, що телефонувала на «102» і повідомляла про неадекватну поведінку ОСОБА_9 , який «кидався» на ОСОБА_7 , однак зазначила, що не бачила, щоб потерпілий погрожував комусь ножем.

Колегія суддів іще раз наголошує, що неправомірна поведінка потерпілого ОСОБА_9 щодо ОСОБА_7 , який розпочав конфлікт, що переріс у обопільну бійку, однак своїми діями не створював реальної загрози для обвинуваченого, не давала останньому підстав для застосування щодо нього ножа.

Наразі, колегією суддів в ході апеляційного перегляду судового рішення щодо ОСОБА_7 не встановлено обставин, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції щодо доведеності в судовому засіданні винуватості останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та наявність підстав для кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 119 КК України, на чому наполягає сторона захисту.

Частиною з статті 404 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасниками судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В контексті ч. 3 ст. 404 КПК України захисник ОСОБА_8 не просить повторно дослідити докази, які були предметом перевірки та оцінки судом першої інстанції, не вказує, що такі докази досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, не посилається на доцільність дослідження доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції і про дослідження яких учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції, або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується, таких обставин не встановлено і колегією суддів під час апеляційного розгляду вироку Смілянського районного суду м. Черкаси від 27.06.2024.

Більш того під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 відмовився від повторного дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить з вимог ст. 65 КК України про те, що воно призначається враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, яке, згідно ч. 2 ст. 50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції дотримано вимоги ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зокрема в повній мірі враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, наслідки його вчинення у виді смерті людини, відношення обвинуваченого до скоєного, який не усвідомив неправомірність своїх дій, дані про його особу, який 28.07.2022 був судимий за вчинення кримінального правопорушення проти здоров`я особи, за подібних обставин, встановлених в даному кримінальному провадженні та з використанням колюче-ріжучого предмета (ножа), за місцем проживання характеризується нейтрально, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою з інвалідністю 2 групи, при невстановленні обставин, що пом`якшують покарання та наявності обствин, що його обтяжує рецидив кримінальних правопорушень та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Урахувавши всі обставини, які за законом мають правове значення, місцевий суд, дотримуючись принципу індивідуалізації та, виходячи з особливостей конкретного кримінального правопорушення, реалізовуючи дискреційні повноваження, призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, а остаточне покарання за сукупністю вироків, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 28.07.2022 у виді 6 місяців.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання, як за ч. 1 ст. 115 КК України, так і остаточне покарання за сукупністю вироків, у визначених судом межах, відповідає загальним засадам призначення покарання, його меті та не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства, та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_7 призначеного судом покарання, колегією суддів не встановлено. Обставин, що є пом`якшуючими покарання обвинуваченого, з огляду на положення ст. 66 КК України, з матеріалів кримінального провадження не вбачається і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Даних про те, що за станом здоров`я ОСОБА_7 не може відбувати призначене йому судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі, матеріали кримінального провадження не містять.

Оскільки обставин для зменшення обсягу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, яке визнано судом першої інстанції доведеним та необхідності кваліфікації його дій за ст. 119 КК України, або іншою статтею КК України, замість ч. 1 ст. 115 КК України, під час апеляційного розгляду не встановлено, підстав вважати, що останньому призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі винного, не вбачається.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27.06.2024 щодо ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді