В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000015, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 23 жовтня 2024 року о 17 годин 55 хвилин, знаходився у відділенні No 6 TOB «Нова пошта», що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Ударників, 27, де в ході спілкування у останнього виникли неприязні відносини до старшого фахівця (оператора) вказаного відділення ОСОБА_5 . У цей час у ОСОБА_4 на грунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілої ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останній. Реалізовуючи свій умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , перебуваючи у відділенні №6 ТОВ «Нова пошта», що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Ударників, 27, о 17 годині 55 хвилин, знаходячись в безпосередній близькості до ОСОБА_5 , котра в той час сиділа за стійкою оператора напівобертом лівою стороною до ОСОБА_4 , який діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, схопив правою рукою зі стійки невстановлений в ході досудового розслідування предмет та завдав ним один удар в область голови ОСОБА_5 . Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізувати свій умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , перебуваючи у вищевказаному місці, о 17 годині 55 хвилин, в безпосередній близькості обличчям до обличчя останньої, між якими в той час знаходилася стійка оператора, наніс один удар правою рукою стиснутою в кулак в область верхньої губи ОСОБА_5 .. Після чого, ОСОБА_4 схопив свосю правою рукою верхню кінцівку правої руки ОСОБА_5 та, прикладаючи зусилля, почав тягти останню на себе, в результаті чого ОСОБА_5 перелізла через стійку оператора та, не втримавшись на ногах, впала на ОСОБА_4 , який в сою чергу впав на підлогу. B результаті своїх умисних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_5 , згідно висновку експерта N 3261 від 29.10.2024 року, тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу верхньої губи, два синці правої верхньої кінцівки, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі «п.2.3.5 Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. N6.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, кваліфікуються, як вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, повністю згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, та за участі захисника - адвоката ОСОБА_8 , подав до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти розгляду обвинувального акта у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву.

Таким чином, за результатами спрощеного провадження встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, раніше не судимий, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З урахуванням викладеного,суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні покарання у вигляді штрафу. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останньому. Призначення іншого виду покарання суд вважає недоцільним.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженню обвинуваченому не обирався.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.369-370, 373-374, 381-382, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ: відеофайл на диску DVD-R 16х, 4.7 GB, 120 min, на якому зафіксовано обставини вчинення кримінального проступку 23.10.2024 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000015 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000015.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його отримання, в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1