Провадження № 1-кс/202/5766/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

21 серпня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000552 від 24.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся з погодженим із прокурором клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку площею 0,065 га, кадастровий номер :04:010:0130, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, та земельну ділянку площею 0,138 га, кадастровий номер :02:003:0036, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, тимчасово до скасування у встановленому порядку позбавити будь-яких осіб права на відчуження, розпорядження вказаним майном, а також заборонити вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вищевказаного нерухомого майна.

Клопотання слідчого обґрунтоване тим, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000552 від 24.10.2023, в якому 20.08.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Слідчий вважає, що в разі не застосування арешту належне підозрюваному майно може бути перереєстроване, іншим чином відчужене або перетворене, що унеможливить подальшу конфіскацію майна.

Відповідно до частини 2 статті 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна слідчий просить розглянути клопотання без повідомлення власника майна або його представників.

В судове засідання слідчий не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя вважає можливим відповідно до частини 2 статті 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна розглянути клопотання слідчого без повідомлення власника майна.

Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000552 від 24.10.2023.

В цьому кримінальному провадженні 20 серпня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч.2 ст. 310 КК України.

Як убачається з матеріалів клопотання слідчого, підозрюваному ОСОБА_5 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,065 га, кадастровий номер :04:010:0130, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03 та земельна ділянка площею 0,138 га, кадастровий номер :02:003:0036, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214.

При вирішенні питання про арешт майна підозрюваного слідчий суддя виходить із того, що за змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 5 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя враховує, що 20 серпня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, 3 ст. 307 КК України, санкціями яких передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Отже є достатні підстави стверджувати, що підозрюваний, будучи обізнаним про здійснення відносно нього кримінального провадження та повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке може бути призначено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, може вчиняти дії з метою запобігти цьому.

Слідчий суддя вважає доведеним, що в разі не накладення арешту на вищевказане нерухоме майно існує ризик його відчуження іншим особам, так як підозрюваний як власник майна є особою, заінтересованою у кримінальному провадженні.

Водночас слідчий суддя не вбачає підстав для окремого встановлення заборони вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вищевказаного нерухомого майна, оскільки за змістом частини 1 статті 170 КПК України арешт майна, що накладається у межах кримінального провадження, полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Ухвала про арешт майна виконується у порядку, визначеному законодавством.

Тому слідчий суддя вважає можливим клопотання слідчого задовольнити частково та з метою забезпечення можливої конфіскації майна накласти арешт на земельну ділянку площею 0,065 га, кадастровий номер :04:010:0130, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, та земельну ділянку площею 0,138 га, кадастровий номер :02:003:0036, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, які належать на праві власності ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права підозрюваного як власника майна та накладення арешту не матиме негативних наслідків для підозрюваного, оскільки кримінальне провадження здійснюється за фактом особливо тяжкого злочину, за який передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, накладення арешту не позбавляє права користування цим майном.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на земельну ділянку площею 0,065 га, кадастровий номер :04:010:0130, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, та земельну ділянку площею 0,138 га, кадастровий номер :02:003:0036, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, які належать на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_6