Провадження №: 1-кс/755/2851/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 24.04.2023 року про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим звернувся до суду із клопотанням, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 24.04.2023 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-? КК України про арешт майна.

Клопотанням обґрунтоване тим, що Головне управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим, під процесуальним керівництвом прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000099, у ході якого встановлено, що у період лютого-березня 2014 року, Російська Федерація, використовуючи загострення політико-соціальної напруженості в Україні як привід для вторгнення на її суверенну територію, в порушення міжнародно-правових норм, у т.ч. Договору про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та російською федерацією (ратифікований Законом України №13/98-ВР від 14.01.1998 та Федеральним Законом Російської Федерації №42-ФЗ від 02.03.1999), Конституції України, із застосуванням кадрових військових підрозділів своїх збройних сил, а також підконтрольних уряду РФ проросійських політичних та інших організацій та об`єднань, вчинила захоплення адміністративних будівель органів державної влади України в Автономній Республіці Крим, блокування українських військових частин, а також організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території АР Крим, із заздалегідь відомим та підконтрольним РФ результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу РФ території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Таким чином, з 20.02.2014 Російська Федерація, як держава-агресор, здійснила окупацію території України - півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

Із метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу РФ, а також придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом РФ було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з відкритим військовим вторгненням РФ в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Президент України видав Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України «Про введення військового стану в Україні» №2002-ІХ від 24.02.2022, яким в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. Відповідними Указами Президента, затвердженими законами України, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Також указано, що громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обізнана про факт ведення РФ агресивної війни проти України та окупації РФ частини території України, будучи проросійсько налаштованою, з метою завдання шкоди Україні, вчинила умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору та її збройним формуванням.

Після повномасштабного військового вторгнення РФ в Україну 24.02.2022, громадянка України ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим - у м. Феодосія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, спрямованим на підтримку збройної агресії РФ проти України, з метою завдання шкоди Україні, добровільно розмістила на особистому телеграм-каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та на власній сторінці у соціальній мережі «ВКонтакте» (ІНФОРМАЦІЯ_4 ) інформацію про номери карток НОМЕР_1 та НОМЕР_2 Сбербанку Росії для збору коштів на придбання транспортних засобів, генераторів, FPV-дронів, тепловізорів, касок, антидронових рушниць, медикаментів та інших матеріальних ресурсів, які в подальшому систематично підготовляла та особисто передавала збройним формуванням держави-агресора.

Так, ОСОБА_4 у серпні 2022 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 14.08.2022, добровільно організувала збір коштів на придбання двох автомобілів, FPV-дронів та антидронової рушниці, які в подальшому підготувала та особисто передала невстановленим збройним формуванням держави-агресора у м. Армянськ, ТОТ АР Крим.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , у період з 15.01.2023 до 17.01.2023, добровільно організувала збір коштів та у невстановленому досудовим розслідуванням місці підготувала та особисто передала придбані на зібрані кошти два автомобілі військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_6.

Також, ОСОБА_4 , у період з 10.02.2023 до 11.02.2023, добровільно організувала збір коштів та у невстановленому досудовим розслідуванням місці підготувала та особисто передала придбані на зібрані кошти два автомобілі військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Далі, ОСОБА_4 , у період з 03.04.2023 до 09.04.2023, добровільно організувала збір коштів та у невстановленому місці підготувала та особисто передала придбаний на зібрані кошти автомобіль військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_5.

Крім цього, ОСОБА_4 у квітні 2023 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 26.04.2023, добровільно організувала збір коштів та у невстановленому досудовим розслідуванням місці підготувала та особисто передала придбані на зібрані кошти запчастини для автомобіля невстановленим збройним формуванням держави-агресора.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 19.12.2023 добровільно організувала збір коштів, які в подальшому 20.12.2023 у м. Феодосія (точна адреса не встановлена досудовим розслідуванням) підготувала та особисто передала невстановленій особі кошти за ремонт автомобіля, який використовується військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_7.

Далі, у період з 21.06.2024 до 13.07.2024, ОСОБА_4 добровільно організувала збір коштів на придбання тепловізорів, касок, засобів індивідуального бойового захисту та інших матеріальних ресурсів, які підготувала для передачі збройним формування РФ. У подальшому, вказані матеріальні ресурси у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та невстановленому місці були передані збройним формуванням РФ, які беруть участь у т.зв. «Спеціальній військовій операції» на Харківському напрямку.

Свою діяльність зі збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора ОСОБА_4 висвітлює на особистому телеграм-каналі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_8 » (ІНФОРМАЦІЯ_3 ), власній сторінці у соціальній мережі «ВКонтакте» (ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та каналі « YouTube ».

За вищевказаних обставин, громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-? КК України, тобто пособництві державі-агресору - умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора.

26.07.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-? КК України.

30.07.2024 у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, письмове повідомлення про підозру було їй вручене у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто шляхом опублікування повідомлення про підозру в засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) від 30.07.2024 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (протоколи огляду від 30.07.2024).

Окрім цього, 30.07.2024 на номер мобільного телефону, яким користується ОСОБА_4 ( НОМЕР_6 ) за допомогою месенджерів «WatsApp» та «Telegram» додатково направлено файли з повним текстом повідомлення про підозру, а також три повістки про її виклик до органу досудового розслідування на 5, 6, 7 серпня 2024 року для проведення слідчих і процесуальних дій (протокол огляду від 30-31.07.2024).

08.08.2024 року у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_4 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та її місцезнаходження невідоме, підозрювану ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Згідно з даним реєстром, громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , є співвласником об`єкту нерухомості, що складає 1/2 частки нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ).

Застосування зазначених обмежень надасть змогу зберегти вказане нерухоме майно, унеможливить його подальше відчуження та забезпечить можливість застосування конфіскації майна, як додаткового виду покарання.

Також указано, що з метою запобігання можливості приховування та відчуження нерухомого майна підозрюваної, необхідно накласти арешт із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Слідчий у судове засідання не з`явився, клопотав про задоволення клопотання у його відсутність.

Відповідно до ст.172 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна, так як існують ризики відчуження майна до прийняття судом рішення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України - слідче управління Головного управління СБ України в АР Крим розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно норми ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім того, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно ч.1 ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом із тим, ч.2 ст.64-? КПК України передбачено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Частиною 10 ст.170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: на 1/2 частки нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ), власником якого є підозрювана громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , шляхом заборони державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав /у тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам/, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, вчиняти реєстраційні дії, пов`язані із вищевказаним нерухомим майном - відчуження майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6