Справа №571/1174/24
Провадження №1-кп/571/190/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000043 від 01.04.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, в силу вимог ст. 89 КК України є таким, який не судимий,

-за ч.1 ст.190 та ч.2 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 30.03.2024 приблизно в обідню пору доби (точної години досудовим розслідуванням не встановлено), маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , створив фейкову сторінку « ОСОБА_6 » у соціальній мережі «Facebook», з якої розмістив оголошення з приводу продажу мобільного телефону марки «SAMSUNG M-21» в стрічці оголошень загальнодоступної групи «Рокитнівський базарчик» за ціною 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. Знайшов покупця на вищезазначений телефон ОСОБА_7 , з яким, шляхом смс-листування у мобільному додатку «Messenger», обговорив всі істотні умови їх усного договору, зокрема ціну, яка становила 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень та домовився з останнім про переказ передоплати в сумі 500 гривень.

В подальшому, 30.03.2024 року о 15 год. 39 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні маркету « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , із терміналу «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , здійснив переказ грошових коштів в сумі 500 (п`ятсот) гривень в якості передоплати за купівлю мобільного телефону на номер банківської карти НОМЕР_2 емітованої АТ КБ «ПриватБанк», належної ОСОБА_3 . Однак, ОСОБА_3 не маючи наміру передати ОСОБА_7 мобільний телефон марки «SAMSUNG M-21», після отримання вищезазначених грошових коштів, 31.03.2024 о 02 год. 02 хв., розпорядився грошовими коштами в сумі 500 (п`ятсот) гривень на власний росзуд шляхом оплати послуг інтернет зв`язку «Північлайн» через додаток « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Крім того, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, знайшов покупця на вищезазначений телефон ОСОБА_8 , з якою, шляхом смс-листування у мобільному додатку «Messenger», обговорив всі істотні умови їх усного договору, зокрема ціну, яка становила 2500 гривень та домовився з останньою про переказ передоплати в сумі 500 гривень. В подальшому, 02.04.2024 року о 18 год. 05 хв., ОСОБА_8 перерахувала з власної банківської картки банку «Ощадбанк» № НОМЕР_3 в якості передоплати за купівлю мобільного телефону, на банківську картку № НОМЕР_2 емітованої АТ КБ «ПриватБанк», належної ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 500 гривень. Однак, ОСОБА_3 не маючи наміру передати ОСОБА_8 мобільний телефон марки «SAMSUNG M-21», після отримання вищезазначених грошових коштів, 03.04.2024 о 22 год. 10 хв., перебуваючи в с -щі Рокитне по вул. Івана Франка на АЗС «ОЛАС», на власний розсуд розпорядився ними шляхом придбання пального.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 знайшов покупця на вищезазначений телефон ОСОБА_9 , з яким, шляхом смс-листування у мобільному додатку «Messenger», обговорив всі істотні умови їх усного договору, зокрема ціну, яка становила 3000 гривень та домовився з останнім про переказ передоплати в сумі 600 гривень. В подальшому, 04.04.2024 року о 14 год. 48 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні маркету «Павук», що за адресою: АДРЕСА_3 , із терміналу «iBox» № НОМЕР_4 , здійснив переказ грошових коштів в сумі 600 (шістсот) гривень в якості передоплати за купівлю мобільного телефону на номер банківської картки № НОМЕР_2 емітованої АТ КБ «ПриватБанк», належної ОСОБА_3 . Однак, не маючи наміру передати ОСОБА_9 мобільний телефон марки «SAMSUNG M-21», після отримання вищезазначених грошових коштів, 04.04.2024 о 20 год. 57 хв., розпорядився грошовими коштами на власний розсуд - в сумі 500 (п`ятсот) гривень, шляхом оплати мобільних ігор через додаток «Приват24».

Окрім того, продовжуючи свої протиправні дії, він знайшов покупця на вищезазначений телефон ОСОБА_10 , з яким, шляхом смс-листування у мобільному додатку «Messenger», обговорив всі істотні умови їх усного договору, зокрема ціну, яка становила 1700-1800 гривень та домовився з останнім про переказ передоплати в сумі 500 гривень. В подальшому, 05.04.2024 року о 17 год. 53 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні ТЦ «Магнат», що за адресою: с-ще Рокитне, вул. Варшавська, 9, Сарненського району, Рівненської області, із терміналу «iBox» № НОМЕР_5 , здійснив переказ грошових коштів в сумі 500 (п`ятсот) гривень в якості передоплати за купівлю мобільного телефону на номер банківської картки № НОМЕР_2 емітованої АТ КБ «Приват Банк», належної ОСОБА_3 . Однак, ОСОБА_3 не маючи наміру передати ОСОБА_10 мобільний телефон марки «SAMSUNG M-21», після отримання вищезазначених грошових коштів, 05.04.2024 о 18 год. 38 хв., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , на власний розсуд розпорядився грошовими коштами в сумі 500 (п`ятсот) гривень, шляхом подальшого перерахунку в рахунок боргу на іншу банківську картку.

Дії ОСОБА_3 за трьома вказаними епізодами органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

В підготовче судове засідання захисник обвинуваченого звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності Закону України № 3886-IX від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

Клопотання сторона захисту підтримала та просила задовольнити з доводів, зазначених у ньому.

Прокурор в судовому засіданні також підтримав клопотання обвинуваченого та просив закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", який набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, суд дійшов наступного висновку.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна».

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 сатті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п.169.1. ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3 028 грн.

Таким чином відповідно до ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-ІХ станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3 028 грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч.1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія згаданого Закону № 3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно ч.1 ст. 479-2 КПК України, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до ч.3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 ч.1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

У зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) та шахрайстві, вчиненному повторно, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення. Отже, діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 перестали бути кримінально караними.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК України.

Беручи до уваги, що захисник обвинуваченого звернувся до суду з цим клопотанням в інтересах обвинуваченого, сам обвинувачений в судовому засіданні підтримав подане захисником клопотання та підтвердив згоду на закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне кримінальне провадження закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищезазначеного та керуючись Заком України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст. 284, 288, 479-2 КПК України, суд,

П О С ТА Н О В И В :

Клопотання захисника обвинуваченого задовольнити.

Кримінальне провадження №0000043 від 01.04.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 190 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Матеріали кримінального провадження направити до органу Національної поліції України для складання, за наявності для цього підстав, адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП.

Речові докази:

- чек про перерахування грошових коштів у сумі 500 грн. 30.03.2024 о 15:39:33, наданий ОСОБА_7 ; квитанцію № 814459; квитанцію № 70418 залишити на зберігання в матеріалах справи;

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рокитнівський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: