Провадження №1-кс/523/3026/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024р. слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

перекладача - ОСОБА_5 ,

особи, відносно якої розглядається клопотання - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання в.о. керівника Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

13.09.2024р. до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання в.о. керівника Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п.1 ст.224-54 Кримінального кодексу, ст.L.311-2 п.п.1,2, ст.R.315-1,2, ст.R.311-1 параграф ІІІ 13, ст.R.311-2 ІІ Кодексу про внутрішню безпеку (перевезення без відповідного дозволу зброї, боєприпасів або їх елементів категорії В), ст.222-13 п.10, ст.132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки (насильницкі дії з використанням або погрозою зброї, що не спричинили втрати працездатності), ст.434-10 п.1 Кримінального кодексу, ст.L.233-1 І Дорожнього кодексу (відмова водія транспортного засобу виконати наказ про зупинку).

В судовому засіданні, прокурор пояснив, що постанова Генерального Прокурора про видачу особи (екстрадицію) відповідає фактичним обставинам і вимогам закону. Станом на день винесення постанови, ОСОБА_6 не є громадянином України, до державних органів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався; злочини за які розшукується ОСОБА_10 та які скоєнні на території Французької Республіки відповідають злочинам, передбаченими ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України та є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк більше 1 (одного) року та строки давності за які не сплили, відповідно до вимог ст.49 КК України;

захисник ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні вищевказаного клопотання органів прокуратури, при цьому, надав письмові заперечення із обґрунтуванням підстав, зазначених у останніх;

ОСОБА_10 як особа, відносно якої розглядається клопотання, підтримав думку захисника та просив відмовити у задоволенні клопотання органів прокуратури.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

При цьому, відповідно до ч.ч.8, 10, 11 ст.584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу; екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців; у межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

У той же час ст.585 КПК України передбачено можливість застосування до особи, щодо якої надійшов запит компетентного органу іноземної держави про видачу, запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі такої особи до іноземної держави.

За нормою ч.4 ст.4 КПК України, при виконанні на території України окремих процесуальних дій за запитом (дорученням) компетентних органів іноземних держав у рамках міжнародного співробітництва застосовуються положення цього Кодексу.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.189 КК України до 5 років позбавлення волі та останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням, тим самим на думку прокурора існує ризик, передбачений п.1 ч.1. ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на волі особа намагатиметься уникнути видачі та в подальшому притягнення її до кримінальної відповідальності на території Французької Республіки, що в свою чергу перешкодить виконанню Україною запиту про його екстрадицію, при цьому, прокурор не вказує, що процедура екстрадиції не може бути застосована до особи до моменту відбуття покарання, про що прямо зазначено у постанові Генерального прокурора України про видачу особи (екстрадицію) від 07.04.2023р.

Окрім того, ні в судовому засіданні, ні в самому клопотанні, прокурором не наведено достатніх підстав для необхідності застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, слід звернути увагу, що клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_11 екстрадиційного арешту не обґрунтоване належним чином, а саме відсутні матеріали екстрадиційної перевірки щодо ОСОБА_12 .

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні, підстави для застосування відносно ОСОБА_13 самого сурового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про який просив прокурор, на даний час відсутні. У той же час наявні обставини, які надають можливість для застосування щодо ОСОБА_13 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, при цьому, слідчим суддею враховується принцип верховенства права, який встановлює, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст.8 КПК України).

Згідно з п.62 рішення «Боротюк проти України», ЄСПЛ в частині правозастосування ст.5 Конвенції зазначив: «існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. До аналогічних висновків ЄСПЛ прийшов у рішеннях «Смірнова проти Росії», «Вренчев проти Сербії».

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України»).

При прийнятті рішення, слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_13 , його вік, стан здоров`я, кваліфікацію інкримінованих йому злочинів, наявність визначеного місця проживання на території України, перебування останнього у фактичному шлюбі, те, що ОСОБА_11 є волонтером громадської організації, здійснював діяльність, пов`язану із підтримкою Збройних Сил України, має низку тяжких захворювань та окрім того, в судовому засіданні встановлено факт звернення ОСОБА_11 до органів Державної міграційної служби України, що підтверджується копіями рішень судових органів, тим самим, спростовується висловлення прокурора з цього приводу щодо не звернення ОСОБА_11 до державних органів, тому відповідно за вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що наявні обставини, які дають підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.582-585 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання в.о. керівника Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно громадянина російської федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, до прийняття рішення про видачу особи (екстрадицію) та його фактичної передачі компетентним органам Французької Республіки, але не більше строку встановленого ч.10 ст.584 КПК України, звільнити останнього з-під варти в залі суду негайно.

Відповідно до ст.194 КПК України, покласти на ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) наступні обов`язки:

- заборонити відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора чи суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Суворовської окружної прокуратури м. Одеси свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк виконання обов`язків, покладених на ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) становить два місяця і спливає 13.11.2024р.

Виконання ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ).

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Одеського апеляційного суду прокурором, затриманим, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1