УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 Справа №607/21080/24 Провадження №1-кп/607/2010/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001215 від 18.05.2020 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керч, АР Крим, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 1666-VIII від 06.10.2016),

ВСТАНОВИВ:

Орієнтовно у 2019 році (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), у ОСОБА_4 , який перебував у м. Дніпро, (більш точного місця події досудовим розслідуванням не встановлено), виник протиправний умисел, направлений на придбання, а в подальшому на використання завідомо підробленого документу, та відповідно ОСОБА_4 за попередньою домовленістю здійснив замовлення у невстановленої в ході досудового розслідування особи за грошову винагороду документа, а саме посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 від 09.04.2019, заповнене на ім`я ОСОБА_4 . Таким чином, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, а саме вищевказаного посвідчення водія.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, у 2019 році (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , який перебував по м. Дніпро, (більш точного місця події досудовим розслідуванням не встановлено) за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет» відшукав невстановлену досудовим розслідуванням особу, яка повідомила останньому, що за грошові кошти в сумі 7500 гривень може виготовити посвідчення водія без проходження теоретичного та практичного іспитів для отримання права керування транспортними засобами, порядок і обов`язковість проходження яких, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» № 340 від 08.05.1993 та наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження деяких нормативно-правових актів, що регламентують порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів у закладах, що проводять таку діяльність, їх державну акредитацію та атестацію спеціалістів, а також допуску громадян до керування транспортними засобами, видачі (обміну) посвідчень водія» від 07.12.2009 № 515 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2010 за № 72/17367. На зазначену пропозицію ОСОБА_4 погодився та невстановленій досудовим розслідуванням особі надав власні паспортні данні, зразок підпису та фотографію анфасу його обличчя, які невстановленою особою використано під час виготовлення підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 09.04.2019, заповнене на ім`я ОСОБА_4 . Надалі, орієнтовно у 2019 році, (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Дніпро, (більш точного місця події досудовим розслідуванням не встановлено) отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 від 09.04.2019, заповнене на ім`я ОСОБА_4 , за яке останній оплатив невстановленій досудовим розслідуванням особі грошові кошти в сумі 7500 гривень та отримав зазначене підроблене посвідчення водія, яке в подальшому використовував до 08.02.2020 з метою використання транспортного засобу легкового автомобіля марки «CEVROLET», моделі «AVEO», державний номерний знак НОМЕР_2 .

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 1666-VIII від 06.10.2016), тобто у пособництві у підробленні посвідчення, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такий документ і який надає права з метою використання його підроблювачем чи іншою особою.

Окрім того, 08.02.2020 близько 20 год. 40 хв., перебуваючи на перехресті вул. Клінічна Ст. Бандери, у м. Тернополі у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого офіційного документа, а саме посвідчення водія серійним номером НОМЕР_1 від 09.04.2019, заповненого на його ім`я.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 08.02.2020 близько 20 год. 30 хв., рухаючись автомобілем марки «CEVROLET», моделі «AVEO», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Клінічна у м. Тернополі, потрапив у ДТП та відповідно на місце події прибули працівникам Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі - УПП в Тернопільській області). Під час перевірки документів працівниками поліції УПП в Тернопільській області, ОСОБА_4 усвідомлював, що посвідчення водія є завідомо підробленим, оскільки він його отримав від невстановленої особи без проходження теоретичного та практичного іспитів для отримання права керування транспортними засобами, порядок і обов`язковість проходження яких, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» № 340 від 08.05.1993 та наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження деяких нормативно-правових актів, що регламентують порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів у закладах, що проводять таку діяльність, їх державну акредитацію та атестацію спеціалістів, а також допуску громадян до керування транспортними засобами, видачі (обміну) посвідчень водія» від 07.12.2009 № 515 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2010 за № 72/17367.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно 08.02.2020 близько 20 год. 45 хв., перебуваючи на перехресті АДРЕСА_3 , пред`явив поліцейському УПП в Тернопільській області ОСОБА_5 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 09.04.2019, заповненого на його ім`я, яке було тимчасово вилучене під час складання протоколу про вчинення адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Надалі, 18.05.2020 близько 15 год. 10 хв. в кабінеті №4 Відділу адміністративної практики УПП в Тернопільській області, за адресою: м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24, ОСОБА_4 звернувся за поверненням посвідчення водія, яке було тимчасово вилучено 08.02.2020 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та під час перевірки із базами ІПНП інспектором відділу адміністративної практики УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_6 виявлено невідповідність серії та номеру посвідчення.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 1666-VIII від 06.10.2016), тобто у використанні завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , подавши відповідне письмове клопотання, просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за його обвинуваченням - закрити, на загальному розгляді даного кримінального провадження не наполягав.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з вимогами абз. 1 ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 1666-VIII від 06.10.2016).

Санкцією ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 1666-VIII від 06.10.2016) передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 1666-VIII від 06.10.2016) передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 1666-VIII від 06.10.2016) класифікуються як кримінальні проступки.

Судом встановлено, що інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 1666-VIII від 06.10.2016), були вчинені у 2019 році та 08.02.2020, перебіг передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічного строку давності не переривався і не зупинявся, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що обвинувачений вчиняв нові кримінальні правопорушення або ухилявся від досудового слідства чи суду, а відтак, на даний час, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності закінчився.

Окрім того, при прийнятті рішення, суд, згідно з вимогами ч. 8 ст. 284 КПК України також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 настоює на звільненні його від кримінальної відповідальності та закритті кримінального провадження з цих (нереабілітуючих) підстав.

При прийняті рішення суд також враховує постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.05.2024 (справа № 676/1887/17; провадження № 51-202 км 20), у якій зазначено про те, що положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України, є імперативними нормами, що передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Таким чином, враховуючи, те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні в 2019 році та 08.02.2020 кримінальних проступків, за які передбачено покарання у виді обмеження волі, у зв`язку з чим на день вирішення питання про його звільнення від кримінальної відповідальності минув строк більш ніж три роки, тому, а також з урахуванням згоди обвинуваченого ОСОБА_4 , на підставі імперативних положень ст. 49 КК він має бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

За наведеного, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт у межах даного кримінального провадження, слід вирішити у відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 284-286, 372, 376 КПК України, ст. ст. 44, 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 1666-VIII від 06.10.2016), на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0001215, дані про яке 18.05.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 1666-VIII від 06.10.2016), закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, після набрання ухвалою законної сили, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.05.2020 у справі №607/8547/20 на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане центром 1244 від 09.04.2019 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання ухвалою законної сили, речові докази:

- компакт-диск «DVD-R», 4,7 GB, 16х, 120 Min, на якому міститься відеозапис події, яка мала місце 08.02.2020 року, який згідно з постановою дізнавача від 19.09.2024 постановлено зберігати при матеріалах кримінального провадження №0001215від 18.05.2020 залишити при матеріалах даного кримінального провадження;

- посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане центром 1244 від 09.04.2019 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке згідно з постановою дізнавача від 19.09.2024 постановлено зберігати при матеріалах кримінального провадження №0001215від 18.05.2020 знищити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1