Справа № 372/5146/24
Провадження № 1-кс-1258/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м.Обухів

Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 . А про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідча СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001850 від 19.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України, яке обґрунтовує тим, що 19.09.2024 року до ЧЧ ВП № 1 надійшла письмова заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що 19.09.2024 року близько 18 години її чоловік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом підпалу пошкодив будинок за місцем їх проживання.

Дане повідомлення зареєстроване в ЖЄО ВП №1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області за № 5691 від 19.09.2024 року.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате кримінальне провадження № 0001850 від 19 вересня 2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

19.09.2024 о 19 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

19.09.2024 під час особистого обшуку гр. ОСОБА_6 , який проводився 19.09.2024 за адресою АДРЕСА_2 , в кабінеті слідчого № 9, виявлено та вилучено мобільний телефон марки Nokia, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , мобільний телефон із сім-картою НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету № 2391376. Вилучено одяг ОСОБА_6 , а саме, спортивні штани чорного кольору, футболку камуфльовану та чоловічу сумку камуфльовано, які поміщено до картонного ящика та до якого прикріплено бирку з пояснювальним написом.

19.09.2024 вище вказані речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

Згідно вимог ст. 98 КПК України у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що вказані речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки являються предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, та можуть бути використані як доказ фактів та обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно зі ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Підставою для арешту вказаного майна є достатність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Метою арешту вилучених речей є забезпечення їх збереження як речових доказів.

Арештувати належить виявлений та вилучений, мобільний телефон марки Nokia, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , мобільний телефон із сім-картою НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету №2391376; одяг ОСОБА_6 , а саме, спортивні штани чорного кольору, футболку камуфльовану та чоловічу сумку камуфльовано, які поміщено до картонного ящика та до якого прикріплено бирку з пояснювальним написом.

Слідча Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в судове засідання не з`явилася, просила розглядати клопотання без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримала в повному обсязі, просила не здійснювати фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів, в тому числі не здійснювати аудіо запис та відео запис за допомогою технічних засобів.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Судом встановлено, що СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001850 від 19.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Згідно ст. 170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріалам клопотання, доведено достатність даних про здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, тому з метою запобігання можливим фактам приховування, зникнення, втрати, використання, пересування, передачі, відчуження майна, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, є підстави для задоволення клопотання, оскільки у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на виявлений та вилучений 19.09.2024 мобільний телефон марки Nokia, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , мобільний телефон із сім-картою НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету № 2391376; одяг ОСОБА_6 , а саме, спортивні штани чорного кольору, футболку камуфльовану та чоловічу сумку камуфльовану, які поміщено до картонного ящика та до якого прикріплено бирку з пояснювальним написом.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1