УХВАЛА

24 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 726/1368/24

провадження № 51-4764 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 10 червня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 22 липня 2024 року щодо нього,

встановив:

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 10 червня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за частиною 5 статті 407 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 22 липня 2024 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 10 червня 2024 року - без змін.

Зі змісту касаційних скарг вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо нього.

Перевіривши касаційні скарги засудженого на відповідність вимогам статті 427 КПК, Суд дійшов висновку, що їх подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Крім того, згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Так, у своїх касаційних скаргах засуджений, окрім іншого, вказує на те, що судом першої інстанції не враховано його показання стосовно незаконного призову на військову службу, оскільки він мав судимість та не був зобов`язаний виконувати наказ. При цьому, у мотивувальних частинах касаційних скарг також наводить доводи щодо можливості застосування до нього положень статті 75 КК та ставить вимоги в цій частині.

Тобто, у своїй касаційній скарзі засуджений не конкретизує з чим саме він не погоджується - з незаконністю його засудження за частиною 4 статті 402 КК та частиною 5 статті 407 КК, чи з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме статті 75 КК. Отже, така позиція засудженого позбавляє суд касаційної інстанції прийняти остаточне рішення за результатами розгляду касаційної скарги.

Крім того, засуджений зазначає про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу вимог статті 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Таким чином, у касаційних скаргах засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Однак, засуджений у своїх касаційних скаргах просить відмінити вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а справу направити в суд першої інстанції, та одночасно призначити новий розгляд у суді першої інстанції та змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, звільнивши його на підставі статті 75 КК від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу, при цьому, у мотивувальній частині однієї із скарг просить призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Тобто, вказана неузгодженість та суперечності в касаційних скаргах засудженого позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за його касаційними скаргами та прийняти остаточне рішення за наслідками їх розгляду.

Водночас, одна касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 адресована до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

При цьому, всупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК засуджений не долучив до касаційних скарг копії оскаржуваних судових рішень.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначених скарг слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

Водночас, звертаємо увагу ОСОБА_4 на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 2 статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України, пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Тобто для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначено відповідне покарання, законом встановлено гарантії та права на правову допомогу.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 10 червня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 22 липня 2024 року щодо ньогозалишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3