ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 червня 2015 року під №0000096, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, судді у відставці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_8 висунуто обвинувачення, яке сформульоване в обвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 26.06.2015 під №0000096, складеному слідчим та затвердженому прокурором 02.06.2016, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, за наступних обставин.

Указом Президента України від 11 листопада 2003 року №1286/2003, призначено на посаду судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області строком на п`ять років.

01 березня 2004 року ОСОБА_8 склав присягу судді та присягнув чесно і сумлінно виконувати обов`язки судді, здійснювати правосуддя, підкорятись тільки закону, бути об`єктивним і справедливим.

Постановою Верховної Ради України від 08 жовтня 2009 року №1633-VІ ОСОБА_8 обрано на посаду судді безстроково.

Законодавством України визначено заходи здійснення правосуддя, метою яких є захист основних прав, законних інтересів і свобод громадян.

Статтею 21 Конституції України передбачено, що всі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст.3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 3 ст.62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У ст.68 Конституції України зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є законність.

На підставі ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд повинен здійснювати правосуддя на засадах верховенства права, забезпечувати кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права.

Положеннями ч.1 ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, встановленому законом.

Разом з тим, згідно з ч.4 ст.55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя, серед іншого, зобов`язаний додержуватися присяги судді, своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Суддя присягає об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно та справедливо здійснювати правосуддя, підкоряючись лише закону та керуючись принципом верховенства права, чесно і сумлінно виконувати обов`язки судді, дотримуватися морально-етичних принципів поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді та принижують авторитет судової влад (ч.1 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства, зокрема, є: 1) законність; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, у Кодексі суддівської етики, затвердженому ХІ з`їздом суддів України від 22 лютого 2013 року, визначено, що суддя повинен бути прикладом законослухняності, неухильно додержуватися присяги й завжди поводитися так, щоб зміцнювати віру громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду, старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки і підтримувати свою професійну компетентність на належному рівні. Також суддя зобов`язаний здійснювати судочинство в межах та в порядку, визначених процесуальним законом.

Пунктом 66 Рекоменда3цій СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів встановлено, що тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 17 липня 1997 року, та процесуальним законодавством України кожен має на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Однак, суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися зазначених норм, будучи службовою особою і носієм судової влади, маючи відповідну фахову підготовку та значний досвід роботи, будучи відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у січні 2014 року вчинив умисний злочин проти правосуддя, а саме постановлення суддею завідом неправосудної постанови.

Зокрема, у листопаді 2013 року Президентом України ОСОБА_10 прийнято рішення про відмову від підписання Угоди про асоціацію з Європейським Союзом, у результаті чого Кабінетом Міністрів України 21 листопада 2013 року прийнято рішення про призупинення процесу підготовки до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Євросоюзом.

Реалізуючи гарантоване Європейською конвенцією з прав людини та Конституцією України право на мирні збори, мітинги, походи і демонстрації, 22 листопада 2013 року у місті Києві на Майдані Незалежності розпочалася безстрокова мирна акція протесту на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України та зміни чинної влади.

Використовуючи гарантоване Європейською конвенцією з прав людини та Конституцією України право на мирні збори, продовжуючи протестні акції, передусім проти свавілля правоохоронних органів та на підтримку проєвропейської зовнішньої політики держави, з 30 листопада 2013 року громадянами України організовано цивільний авто протест «Автомайдан». На знак незгоди з жорсткими діями влади 29 грудня 2013 року, використовуючи свої транспортні засоби, дотримуючись Правил дорожнього руху України, учасники руху «Автомайдан» організували та провели мирний захід - авто похід до резиденції «Межигір`я» Президента України ОСОБА_10 , яка розташована в АДРЕСА_3 .

Бажаючи як найдовше зберегти владні повноваження та усунути перешкоди з боку активістів, припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи та інші акції, вищі посадові особи держави розробили механізм вчинення злочину, який полягав у залякуванні громадян, притягненні значної кількості осіб до адміністративної та кримінальної відповідальності за участь у масових акціях.

Для безперешкодної реалізації своїх злочинних намірів вищі посадові особи держави залучили до їх виконання підлеглих службових осіб правоохоронних органів, а також судової влади.

З метою залякування учасників акцій протесту службові особи Міністерства внутрішніх справ України упродовж грудня 2013 року - лютого 2014 року організували незаконну протидію учасникам акцій протесту.

Зокрема, у цей період підрозділи МВС України під керівництвом Міністра ОСОБА_11 масово порушували встановлений порядок притягнення осіб до адміністративної та кримінальної відповідальності з метою залякування протестувальників та придушення мирних акцій протесту.

Згідно з положеннями ст.60 Конституції України, ст.5 Закону України «Про міліцію», ст.4 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. У разі одержання наказу, який суперечить закону, працівник міліції не повинен його виконувати. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності працівника міліції.

Однак, службові особи органів ДАІ МВС України, грубо ігноруючи конституційні права та свободи людини, відповідно до яких кожен має право на свободу, повагу до гідності, особисту недоторканність, свободу думку і слова, на вільне вираження свої поглядів і переконань, починаючи з 29 грудня 2013 року, виконуючи явко злочинні накази керівництва, склали завідомо неправдиві офіційні документи - рапорти, про нібито невиконання громадянами вимог працівника міліції про зупинку транспортного засобу, які потім були використані як одні з головних доказів вини власника автомобіля у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП. Санкція цієї статті передбачає позбавлення права керування транспортним засобом строком від 3 до 6 місяців, що унеможливлювало подальшу участь у мирних акціях протесту на автомобілях.

У такий спосіб, у грудні 2013 року був задіяний злочинний механізм придушення мирних акцій протесу «Автомайдан».

У січні 2014 року до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області надійшов протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст.122-2 КУпАП стосовно ОСОБА_6 , який автоматизованою системою документообігу визначено для розгляду судді ОСОБА_8 .

Суддя ОСОБА_8 , розглядаючи зазначену адміністративну справу, знехтував загальними положеннями законодавства, яке регулює розгляд справ у судах, а також вимогами КУпАП щодо здійснення провадження у справах про адміністративне правопорушення, зокрема:

- статтею 245 КУпАП, якою визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності;

- статтею 251 КУпАП, якою визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність вказаної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами;

- статтею 252 КУпАП, якою визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю;

- статтею 280 КУпАП, якою визначено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна вказана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передання матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №1-23/2010 встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна вказана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності із законом (ст.ст. 245, 280 КУпАП). Оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини про безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», неприпустимим є спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії суд зобов`язаний з`ясувати всі обставини, вказані у ст.ст.247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертизи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених них доповів. Визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Незважаючи на викладені вище вимоги законодавства, суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 , будучи службовою особою і носієм судової влади, маючи відповідну фахову підготовку та досвід роботи, розраховуючи одержати для себе неправомірну вигоду у вигляді отримання від осіб з числа вищого керівництва держави преференцій для власної кар`єри, що могло відбутися після успішного виконання злочинного завдання на ґрунті сформованого враження про нього як про прихильника існуючої на той час влади, діючи умисно, достовірно знаючи та будучи переконаним у тому, що діє всупереч вимогам закону і справедливості, з метою постановлення завідомо неправосудної постанови при фактичному здійсненні правосуддя, з кар`єристських мотивів та інших особистих інтересів, розглядаючи адміністративну справу стосовно ОСОБА_6 склав, підписав та постановив, оголосивши у судовому засіданні, завідомо неправосудну постанову про накладення на зазначену особу адміністративного стягнення.

Так, у січні 2014 року до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області надійшов протокол від 08 січня 2014 року серії АА2 №421581 про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення за ст.122-2 КУпАП, який автоматизованою системою документообігу визначено для розгляду судді ОСОБА_8 та присвоєно №383/85/14-п.

До зазначеного протоколу як єдину підставу для його складання додано рапорт інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 про те, що 29 грудня 2013 року приблизно о 20 годині 30 хвилин на 20 км автодороги Київ - Овруч в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області водій автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 не виконав вимогу працівників ДАІ про зупинку, чим порушив п.25.4 Правил дорожнього руху України.

Будучи обізнаним з подіями, які відбувалися у державі, з метою виявлення свого лояльного ставлення до чинної на той час влади і у такий спосіб отримання преференцій для власної кар`єри, тобто з особистої зацікавленості, у судді ОСОБА_8 виник умисел на постановлення завідомо неправосудного рішення.

Після ознайомлення з матеріалами судової справи №383/85/14-п суддя ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані про наявність адміністративного правопорушення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді підриву авторитету та престижу органів державної судової влади України та бажаючи настання таких наслідків, з метою виявлення свого лояльного ставлення до чинної на той час влади і у такий спосіб отримання преференцій для власної кар`єри, тобто з особистої зацікавленості, 17 січня 2014 року у приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області за адресою: Кіровоградська область, м. Бобринець, вул. Леніна, буд.80, розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП, нібито вчинене ОСОБА_6 .

При цьому, суддя ОСОБА_8 , порушуючи вищезазначені вимоги законодавства щодо забезпечення при розгляді справи про адміністративні правопорушення всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, 17 січня 2014 року о 09 годині 39 хвилин відкрив судове засідання, оголосив справу, що розглядається, проте не взяв до уваги пояснення ОСОБА_6 , який заперечував факт зупинки його автомобіля працівниками ДАІ, умисно не викликав у судове засідання працівника ДАІ ОСОБА_12 , який складав рапорт про вчинення адміністративного правопорушення, та працівника ДАІ ОСОБА_13 , який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_6 , а також частково задовольнивши клопотання про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які були понятими при складанні протоколу, та безпідставно визнавши за можливе розгляд справи за відсутності інших свідків.

Продовжуючи свої злочинні дії, суддя ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області за адресою: Кіровоградська область, м. Бобринець, вул. Леніна, буд.80, прагнучи та бажаючи всупереч матеріальному і процесуальному закону та фактичним обставинам, встановленим у справі, постановити судове рішення, яке за своєю суттю не може бути і не є актом правосуддя, будучи обізнаним з вимогами чинного законодавства України, діючи умисно всупереч закону, в інших особистих інтересах, з метою підтримання політики чинної влади, уникнення можливих негативних наслідків для власної кар`єри, а також отримання сприяння у подальшому кар`єрному рості, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на постановлення завідомо неправосудної постанови, умисно склав, підписав та 17 січня 2014 року проголосив у не встановлений слідством час у судовому засіданні постанову, якою визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, протиправно застосувавши до нього покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 місяці.

В описовій частині постанови від 17 січня 2014 року суддя ОСОБА_8 зазначив завідомо неправдиві дані про те, що нібито 29 грудня 2013 року о 12 годині 30 хвилин водій ОСОБА_6 на 20 км. автодороги Київ - Овруч в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, керуючи автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівника міліції про зупинку транспортного засобу, яка надавалась за допомогою жезла та свистка.

Відповідно до зазначеної постанови доказами вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, є протокол про адміністративне правопорушення від 08 січня 2014 року серії АА2 №421581 та рапорт старшого інспектора взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 від 04 січня 2014 року.

Постановляючи завідомо незаконну постанову від 17 січня 2014 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП, суддя ОСОБА_8 також передбачав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді підриву авторитету та престижу органів державної судової влади України, порушення конституційних прав ОСОБА_6 , грубого порушення встановленого порядку реалізації конституційних засад здійснення судочинства в Україні та бажав настання таких наслідків з метою виявлення свого лояльного ставлення до чинної на той час влади і у такий спосіб отримання преференцій для власної кар`єри, тобто діяв в особистих інтересах.

У подальшому, постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2014 року в вказаній справі апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено, постанову судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 від 17 січня 2014 року скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

У постанові апеляційного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2014 року зазначено, що суд першої інстанції, розглянувши дану справу по суті, не звернув свою увагу на зазначені порушення законодавства, дав неправильну оцінку показанням свідків, недовіряти яким у місцевого суду не було ніяких підстав, та за відсутності будь-яких доказів помилково прийшов до висновку про винність ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

У результаті злочинних дій, пов`язаних з постановленням завідомо неправосудної постанови, суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 завдано істотну шкоду у вигляді підриву авторитету та престижу органів державної судової влади України, грубого порушення встановленого порядку реалізації конституційних засад здійснення судочинства в Україні та порушення законних прав, свобод і інтересів громадянина ОСОБА_6 , працюючого у фермерському господарстві « ОСОБА_6 », якого протягом 3 місяців було протиправно позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вищевказані дії ОСОБА_8 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.375 КК України, як постановлення суддею завідомо неправосудної постанови, вчинене в інших особистих інтересах.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, не визнав та зазначив, що вважає висунуте йому обвинувачення надуманим та незаконним, судове рішення, яке вказане в обвинувальному акті, ним було ухвалене відповідно до приписів законодавства, що підтверджується рішенням Вищої ради правосуддя від 17.03.2016, яка не встановила порушень, які тягнуть за собою дисциплінарну відповідальність судді. Прийняте рішення вважає законним та обґрунтованим. За час роботи на посаді судді він жодного разу не був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Обставину скасування судом апеляційної інстанції винесеної ним постанови вважає такою, що не має значення для цього кримінального провадження та не підтверджує неправосудність винесеної ним постанови у справі про адміністративне правопорушення. Жодного тиску при прийнятті рішення на нього не здійснювалося, сторонніх мотивів для прийняття саме такого рішення він не мав, зокрема пов`язаних із кар`єрним ростом. Факт причетності потерпілого до руху « Автомайдан » не мав для нього значення при прийнятті рішення, справа розглядалася щодо ОСОБА_6 як щодо звичайного громадянина. Постанова виносилося та складалося ним особисто, проект судового рішення йому ніхто не готував. Просив суд ухвалити виправдувальний вирок.

Із урахуванням зазначеної позиції обвинуваченого визначено повний обсяг дослідження доказів.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні надав показання та вказав, що у 2013 році він брав участь у акціях протесту руху «Автомайдан», зокрема у пікетуванні високопосадовців, автопробігах. 29 грудня 2013 року він дійсно рухався в колоні протестувальників з м. Києва в сторону Межигір`я на автомобілі «Шкода» разом із ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Виїхали вони о 10 год. від «Українського Дому», що на Майдані Незалежності у м. Києві. В межах м. Києва за кермом був він (потерпілий), а за межами міста, після перетину річки «Дніпро», керувала автомобілем ОСОБА_19 . У колоні рухалося більше тисячі автомобілів. Всі три полоси для руху автомобілів у їхньому напрямку були зайняті. Зустрічна смуга була вільною. Вздовж дороги, на узбіччі, стояли працівники міліції, деякі із яких знімали рух колони на відеокамери, однак нікого не зупиняли, зокрема автомобіль, в якому вони рухалися, а рухалися вони у крайній правій смузі. Щоб когось зупинили він не бачив. Із урахуванням дорожньої обстановки, навіть за вимоги працівника міліції, виконати таку вимогу, ураховуючи рух колони, було неможливо, за винятком аварійної зупинки. Агресії із боку працівників міліції не спостерігалося. Його автомобіль був обладнаний відеореєстратором, але він не знає, чи цей прилад на той час був увімкненим. Не доїжджаючи близько 1,5 км до населеного пункту Нові Петрівці вони зупинилися на автозаправній станції. До Межигір`я лишалося близько 4 кілометрів. Причиною зупинки став перегрів зчеплення, оскільки колона рухалася дуже повільно, зі швидкістю 2-3 км/год. ОСОБА_20 лишилася на автозаправній станції в автомобілі, а вони із ОСОБА_21 пішли пішки в сторону резиденції ОСОБА_22 у Межигір`ї. Пікет там тривав до вечора, після чого вони повернулися до автомобіля та поїхали назад у напрямку Києва і повернулися додому. У зворотному напрямку кермував він. Він також брав участь і у інших протестних автопробігах, зокрема до маєтку ОСОБА_117 та тодішнього керівника МВС ОСОБА_115. Колону тоді також ніхто не намагався зупиняти. На Різдво 06 січня 2014 року він зі своєю мамою виїхав за межі України до Республіки Білорусь відвідати родичів. Як поверталися, то по дорозі йому зателефонував начальник Бобринецького відділу ДАІ і сказав щоб він приїхав на розгляд справи про адміністративне правопорушення, а саме щодо протоколу, складеного за невиконання вимоги автоінспектора про зупинку транспортного засобу. Він (потерпілий) відповів, що не може швидко прибути, бо перебуває у дорозі і на великій відстані від м. Бобринець (300 - 400 км) та попрохав відкласти розгляд цього питання на інший день. Також повідомив, що не бачив автоінспектора, який би його зупиняв. Спочатку опонент погодився, однак пізніше зателефонував і сказав, що не може перенести розгляд цього питання. Особа автоінспектора ОСОБА_24 йому не знайома. Знає, що ОСОБА_25 місцевий інспектор. Із протоколом про адміністративне правопорушення він не був ознайомлений. Уважає, що мала місце вказівка складати такі протоколи щодо учасників руху «Автомайдан». Пізніше, як йому стало відомо, справа була передана на розгляд до Бобринецького районного суду Кіровоградської області. Суддя ОСОБА_116, яка отримала цю справу, відправила її на доопрацювання до міліції. Після повернення до суду справа була передана на розгляд судді ОСОБА_8 , через день - два. Цю справу ОСОБА_8 розглянув за одне засідання. Були присутні свідки та представники преси. Свідки - ОСОБА_26 та ОСОБА_20 . У судовому засіданні він давав такі самі свідчення. Давали показання також і свідки, однак до уваги вони прийняті не були. На час розгляду справи він не міг знати фактичне знаходження відрізку шляху - « 11 кілометр дороги Київ-Овруч ». ОСОБА_27 загинув на площі Майдан Незалежності у місті Києві 20.02.2014, Герой України. Вони (як сторона захисту) пропонували, щоб були викликані свідки, для забезпечення об`єктивності. Його адвокат клопотав про виклик свідків ОСОБА_24 і ОСОБА_13 (працівників міліції на той час), але це клопотання не було задоволене. Розгляд справи відбувся дуже швидко, протягом часу близько години. На його думку було завдання про швидкий розгляд цієї справи, однак не знає від кого таке надходило. По всій Україні позбавляли права керування транспортними засобами учасників «Автомайдану» для того, щоб вони більше до посадовців із вимогами не їздили. Зокрема це стосується і його справи, бо інспектор складав такі ж протоколи «пачками». Його знайомі журналісти казали, що коли ОСОБА_22 покинув Межигір`я, то там «плавали» документи (назвав, як джерела інформації, ім`я журналіста та найменування видання). В цих документах був його автомобіль під номером, як пам`ятає, «300», однак вказаних документів не бачив. Журналістка йому казала, що під цим номером було записане прізвище власника автомобіля, а також його реєстраційні дані. За результатом розгляду справи у суді першої інстанції його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці. Уважає, що такий вид адміністративного стягнення був застосований з метою обмеження його участі у акціях протесту «Автомайдану» проти чинної на той час влади. Відеосвідчень правопорушення у матеріалах справи не було. Під час розгляду справи він повідомляв суддю, що є учасником руху « Автомайдан », що бере участь у протестних акціях на площі Майдан Незалежності, які на той час відбувалися. На його думку рішення судді є необґрунтованим. На це судове рішення була подана апеляційна скарга, яка задоволена суддею Апеляційного суду Кіровоградської області 20.02.2014, постанова суду першої інстанції скасована із закриттям провадження у справі. У ході розгляду справи у апеляційному суді клопотання захисту про виклик свідків (працівників міліції) було задоволене, однак до суду вони не з`явилися. Під час розгляду справи були прийняті до уваги його доводи та показання свідків на його користь. Щодо обставин правопорушення, яке йому було інкриміноване, також пояснив, що зміст протоколу не відповідає фактичним обставинам, оскільки о 12 год. 15 хв. 29.12.2013, як це зазначено у протоколі, він та його автомобіль не міг рухатися в с. Нові Петрівці, оскільки вони не доїхали до меж вказаного населеного пункту. Пізніше йому стало відомо, що його автомобіль, як учасника протестних акцій, був унесений до бази даних ДАІ під найменуванням «Сигнал». Припускає, що саме із вказаної бази даних були взяті дані належного йому автомобіля та особисті дані для складання матеріалів про адміністративне правопорушення. Про такий список, учасників «Автомайдану», він дізнався від журналістів, його друзів, а звідки вони її отримали - йому достовірно не відомо. Знає, що на той час в Україні було багато схожих справ щодо учасників протестних акцій «Автомайдану», які також завершилися позбавленням судом водіїв права керування транспортним засобами, але зазвичай на строк шість місяців. Він для себе розумів, що це була така «всеукраїнська процедура», бо «Автомайдан» посадовцям дошкуляв, а тому і було прийняте таке рішення - позбавити людину брати участь у протестних акціях, позбавивши посвідчення водія. Вони також брали участь у облозі військової частини у ОСОБА_28 . Мали мобільність і кошти на заправку автотранспорту. Обирали місця, де були потрібні. Іноді навіть не знали куди їдуть, бо інформація надходила від координаторів. Але це було лише для маскування, їхали в колоні за ведучим. Приїжджали до «резиденцій» ОСОБА_117, ОСОБА_115, а можливо і до медведчука. Не може стверджувати, чому суддя ОСОБА_8 прийняв саме таке рішення у його справі, однак уважає, що то було таке усеукраїнське рішення і лише може здогадуватися, що це було для виконання чийогось завдання, яке могло би бути іншим у результаті діяльності «Автомайдану» та Революції Гідності. Цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення підтримав.

За клопотанням сторони обвинувачення у судове засідання були викликані та допитані як свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні показала, що із обвинуваченим вона особисто не знайома, їй лише відомо, що той є суддею. З потерпілим перебуває у дружніх відносинах, останній є побратимом її покійного чоловіка ОСОБА_32 . Наприкінці грудня 2013 року ОСОБА_6 та її чоловік запропонували поїхати із ними до м. Києва для участі у протестній акції ГО «Автомайдан», на що вона погодилася. До столиці вони їхали вночі, на автомобілі «Шкода», а звідти, після формування колони, продовжили рух до маєтку ОСОБА_22 . Спочатку за кермом був ОСОБА_6 , а коли виїхали за межі міста, то за кермо пересадили її, потерпілий після цього був на передньому пасажирському сидінні, а чоловік позаду. Їхали в колоні, яка рухалася дуже повільно, у крайній правій смузі. Вздовж дороги стояли працівники міліції, але нікого не зупиняли, лише спостерігали. Вона не бачила, щоб когось із водіїв намагалися зупиняти. У салоні запахло горілим, а тому вони були вимушені зупинитися на автозаправній станції, не доїжджаючи до наступного населеного пункту Нові Петрівці . Вона лишилася в автомобілі, а чоловіки пішли далі пішки. Коли останні повернулися, то поїхали до Києва, де чоловіки лишилися, а вона повернулася додому автобусом. Пізніше її допитували в судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_8 і вона надавала такі самі показання. Також давала показання слідчим. У суді допитували і її чоловіка, однак вона не знає, які той давав показання, оскільки під час давання ним показань не перебувала у залі судових засідань. Категорично заперечила, що під час руху колони ОСОБА_6 не виконав вимогу працівників міліції про зупинку транспортного засобу. Із працівників міліції, які причетні до цієї справи, їй ніхто не відомий. Знає, що 18.02.2014 було засідання апеляційного суду у цій справі, однак суддя оголосив перерву у судовому розгляді. Це було того дня, коли відбувалися розстріли протестувальників на Майдані Незалежності . ІНФОРМАЦІЯ_8 її чоловіка ОСОБА_32 вбили під час протестної акції у Києві, коли він на ношах виносив поранених із зони ураження. Під час додаткового допиту свідок повідомила, що не брала із собою у поїздку до м. Києва свій мобільний телефон, а лишила його у тимчасово найманого працівника, який доглядав за господарством у їх із чоловіком відсутність, з метою забезпечення зв`язку. Зміну прив`язки її номера телефону між базовими станціями оператора мобільного зв`язку на території різних районів пояснила розташуванням населеного пункту, в якому проживає, на сходженні адміністративних кордонів трьох районів.

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні надала показання та вказала, що працює на посаді судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області. Із обвинуваченим знайома як колега, разом працювали в суді, стосунки робочі, наразі їх не підтримує. Із потерпілим особисто не знайома, останній є мешканцем Бобринецького району Кіровоградської області. Підтвердила, що своєю постановою від 11.01.2014 вона повернула на доопрацювання до Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області протокол про адміністративне правопорушення, складний щодо ОСОБА_35 за ст.122-2 КУпАП. Таке рішення були прийняте у порядку підготовки справи до розгляду, без проведення судового засідання. Матеріалів справи вона не пам`ятає бо пройшло багато часу. Після повернення ці матеріали у її провадження не надходили. Про здійснення тиску на суддю ОСОБА_8 щодо розгляду цієї справи їй не відомо, зокрема у зв`язку із тим, що кожен суддя має самостійність у прийнятті своїх рішень у справах. Із приводу цієї справи вони із суддею ОСОБА_8 не спілкувалися.

Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні показала, що займається адвокатською діяльністю, однак раніше працювала на посаді секретаря судового засідання у Бобринецькому районному суді Кіровоградської області, зокрема із суддею ОСОБА_8 , стосунки із останнім мала робочі. Потерпілого знає як мешканця Бобринецького району, однак особистих стосунків не підтримує. Дійсно у 2014 році брала участь як секретар судового засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 , вела протокол та склала його. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки таке не передбачено КУпАП. Велася протокольна форма фіксації судового засідання. Зауважень до протоколу від учасників не надходило. До її обов`язків не входила підготовка проектів судових рішень. Їй не відомо хто готував проект судового рішення у цій справі. Підготовка проектів входить до посадових обов`язків помічника судді. Пам`ятає, що ця справа викликала великий суспільний інтерес, були представники ЗМІ, яких допустили до зали судових засідань. Будь-яка фіксація судового засідання у справах про адміністративні правопорушення не передбачена, однак у зв`язку із суспільним резонансом суддя вирішив здійснити таку фіксацію у звичайній протокольній формі із залученням секретаря судового засідання. На суддю не чинилося жодного впливу, все відбувалося у штатному режимі.

Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні надав показання, вказавши, що раніше, зокрема у січні 2014 року, працював на посаді начальника відділення ДАІ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області. Із потерпілим ОСОБА_6 особисто не знайомий. Із суддею ОСОБА_8 знайомий по роботі. Допускає, що у січні 2014 року отримував рапорт від працівника ДАІ з Київської області про порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху, точно не пригадує, бо минуло десять років. Обставин, за яких цей рапорт надійшов, не пам`ятає. Вказав, що також не пам`ятає обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення інспектором ОСОБА_36 . Останній у січні 2014 року працював у його підпорядкуванні. На якій посаді той працював, а також його обов`язків не пригадує. Підтвердив, що можливо давав показання під час досудового розслідування, протокол якого оголошений в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні повідомив, що з потерпілим та обвинуваченим особисто не знайомий, однак знає, що ОСОБА_8 раніше працював суддею. Пам`ятає, що їхав у справах у м. Бобринець (число, місяць та рік не пригадує). При в`їзді у місто його зупинили працівники ДАІ та запросили пройти до приміщення, з їхніх слів для засвідчення неприбуття на виклик особи, яка вчинила правопорушення. Він погодився. Був складений протокол, який він не читав особисто, але підписав, бо довіряв співробітникам автоінспекції. Чи складались інші документи він не пам`ятає. Уже після складання протоколу дізнався від працівників ДАІ, що мова іде про водія ОСОБА_37 , який не виконав вимогу працівника ДАІ про зупинку транспортного засобу. При складанні протоколу був також присутній іще один понятий, думає, що він також підписав протокол. Куди ці матеріали були направлені у подальшому він не знає. Після ознайомлення із протоколом та власним поясненням, які містяться у справі (т.1 а.п.58, 67), свідок підтвердив автентичність свого підпису у цих документах, однак указав, що підписав їх не читаючи.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні надав показання та повідомив, що із потерпілим та обвинуваченим не знайомий. Наразі проходить військову службу у складі Сил оборони України. У 2013 році працював у органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора ДПС взводу №3 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ УМВС України в Київській області. На вказаній посаді перебував із 01.01.2011 по 26.01.2015. 29 грудня 2013 року він дійсно складав рапорт щодо невиконання вимоги працівника міліції про зупинку водієм автомобіля «Шкода» з державним номером НОМЕР_1 на 20-му кілометрі автодороги Київ-Овруч. Там знаходиться поворот у сторону Межигір`я, який, як йому здається, уже перебуває в межах населеного пункту Нові Петрівці. На вказаній ділянці шляху в той день він ніс службу згідно з визначеною командиром підрозділу дислокацією. Службу вони несли з 08 год. та, можливо, по 22 год. у складі кількох екіпажів. Вимогу про зупинку вказаного транспортного засобу він надав водію за допомогою «жезла» та «свистка». Думає, що це було у першій половині дня. Автомобіль не зупинився і продовжив рух. Указаний автомобіль рухався в складі колони. Хто був за кермом автомобіля він не знає. Яка була підстава для вимоги про зупинку - не пам`ятає, можливо були забруднені фари або водій не пристебнутий ременем безпеки, не впевнений. Автомобілі не зупинялися, рухалися в колоні. Вони зі співробітниками також давали сигнали із вимогою про зупинку і іншим автомобілям/водіям, однак ті також не зупинялися. Про невиконання вимоги про зупинку у подальшому доповідали рапортами щодо кожного водія, який не виконав вимогу про зупинку. У цих рапортах зазначалися лише фактичні обставини, які відповідали дійсним подіям. Вимогу про зупинку надавали лише за порушення Правил дорожнього руху. Колона рухалася до резиденції тодішнього президента, у сторону Межигір`я. Наразі, у зв`язку із цими подіями, його також обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366 та ст.340 КК України. Кримінальне провадження перебуває на розгляді Вишгородського районного суду Київської області. У цьому кримінальному провадженні, серед інших, фігурує його рапорт щодо ОСОБА_6 від 29.12.2013. Щодо цього епізоду йому висунуто обвинувачення. Оглянувши копію рапорту від 29.12.2013 (т.3 а.п.266) свідок підтвердив, що саме ним цей документ підписаний. Рапорт адресований на ім`я начальника УДАІ, однак він передав вказаний рапорт командиру взводу, а подальший рух цього документа йому не відомий. На даний час вирок у його справі не ухвалений, продовжується судовий розгляд. До Бобринецького районного суду на розгляд справи щодо ОСОБА_6 його не викликали. 26.01.2015 його та одинадцять інших співробітників із Київської області звільнили зі служби в органах внутрішніх справ за дискредитацію ОВС, так само як і багатьох інших в Україні. У 2020 році адміністративний суд поновив його на службі, повернув стаж, заробітну плату, однак відразу відбулося скорочення у зв`язку з відсутністю відповідної посади.

Також прокурором заявлялося клопотання про виклик для допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 . Суд, дотримуючись вимог ст.327 КПК України, сприяв стороні обвинувачення у забезпеченні явки зазначеного свідка в судове засідання, зокрема шляхом здійснення судового виклику та направлення повісток про виклик до суду за адресами, вказаними прокурором. Також прокурору вручалися повістки про виклик свідка для забезпечення можливості самостійно виконати обов`язок, передбачений ч.3 ст.23 КПК України, щодо забезпечення присутності під час судового розгляду свідка обвинувачення. Судом також встановлювалися процесуальні строки для сторони обвинувачення на забезпечення участі ОСОБА_13 в судовому засіданні, однак його присутність забезпечена не була. Прокурором надано документи щодо результатів вчинення дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження вказаного свідка, згідно з даними яких ОСОБА_13 , зі слів дружини, перед повномасштабним вторгненням рф виїхав за межі України.

Указаний свідок не був допитаний і під час судового розгляду у попередніх складах суду у цьому провадженні. У зв`язку з викладеним допит ОСОБА_13 в судовому засіданні виявився неможливим, процесуальні можливості для забезпечення його допиту перед судом вичерпано.

Клопотань про допит інших свідків під час судового розгляду від сторін не надходило.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення під час судового розгляду прокурором надані письмові докази, процесуальні рішення, документи та інші матеріали, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

- постанова заступника начальника слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_38 від 26 червня 2015 року про початок досудового розслідування, відповідно до якої, останнім, за результатами розгляду рапорту заступника начальника відділу прокуратури Кіровоградської області від 26 червня 2015 року про виявлення ознак кримінального правопорушення, вирішено розпочати досудове розслідування за повідомленням, викладеному в рапорті заступника начальника відділу прокуратури Кіровоградської області від 26 червня 2015 року за фактом винесення одним із суддів Бобринецького районного суду Кіровоградської області завідомо неправосудної ухвали 17 січня 2014 року, якою ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та призначив останньому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України (т.1 а.п.1-2);

- витяг з кримінального провадження №0000096 від 26 червня 2015 року, згідно з даними якого 26 червня 2015 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.375 КК України, за фабулою: «Один із суддів Бобринецього районного суду Кіровоградської області 17 січня 2014 року виніс незаконну ухвалу, якою визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та призначив останньому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці» (т.1 а.п.3);

- рапорт заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області ОСОБА_39 від 26 червня 2015 року, згідно з даними якого останній доповів першому заступнику прокурора Кіровоградської області про те, що прокуратурою Кіровоградської області до тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції відповідно до Закону України «Про відновлення довіри до судової влади» направлено 12 грудня 2014 року заяву про проведення перевірки відносно судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 . Зазначений суддя 17 січня 2014 року визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, ОСОБА_6 та призначив останньому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керуванням транспортними засобами на строк 3 місяці. Висновком тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 24 березня 2015 року в діях судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 встановлено наявність ознак порушення присяги. З урахуванням зазначеного та положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», на виконання п.4.2 розпорядження прокурора Кіровоградської області №26 від 27 лютого 2015 року, просив вказівки щодо внесення згідно ч.1 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України (т.1 а.п.4);

- повідомлення про початок досудового розслідування, яке складене заступником начальника слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_38 26 червня 2015 року, згідно з даними якого останній повідомив першому заступнику прокурора Кіровоградської області ОСОБА_40 про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 26 червня 2015 року за №0000096 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України (т.1 а.п.5);

- постанова начальника слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_41 від 27 червня 2015 року про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000096 у складі слідчої групи, відповідно до якої здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000096, внесеному 26 червня 2015 року до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, визначено за слідчою групою у складі слідчих слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області: ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 . Старшим слідчої групи визначено старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_48 , якому матеріали досудового розслідування №0000096 прийняти до свого провадження (т.1 а.п.6-7);

- постанова старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_42 від 27 червня 2015 року про прийняття матеріалів досудового розслідування до свого провадження, відповідно до якої матеріали досудового розслідування №0000096 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, кваліфікованого як постановлення суддею завідомо неправосудної ухвали, внесеного до ЄРДР 26 червня 2015 року прийняти до свого провадження і приступити до проведення досудового слідства у ньому (т.1 а.п.8-9);

- постанова начальника слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_41 від 02 липня 2015 року про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000096 у складі слідчої групи, відповідно до якої здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000096, внесеному 26 червня 2015 року до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, визначено за слідчою групою у складі слідчих слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області: ОСОБА_45 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_42 , ОСОБА_46 , ОСОБА_49 . Старшим слідчої групи визначено старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_50 , якому матеріали досудового розслідування №0000096 прийняти до свого провадження (т.1 а.п.10-11);

- постанова старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_45 від 02 липня 2015 року про прийняття матеріалів досудового розслідування до свого провадження, відповідно до якої матеріали досудового розслідування №0000096 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, кваліфікованого як постановлення суддею завідомо неправосудної ухвали, внесеного до ЄРДР 26 червня 2015 року прийняти до свого провадження і приступити до проведення досудового слідства у ньому (т.1 а.п.12-13);

- витяг з кримінального провадження №0000096 від 03 липня 2015 року, згідно з даними якого 26 червня 2015 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.375 КК України, за фабулою: «Один із суддів Бобринецього районного суду Кіровоградської області 17 січня 2014 року виніс незаконну ухвалу, якою визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та призначив останньому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці». Слідчими у даному кримінальному провадженні є: ОСОБА_51 , ОСОБА_38 , ОСОБА_52 , ОСОБА_42 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 . Прокурорами у даному кримінальному провадженні є: ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 (т.1 а.п.14);

- копія листа №2761/о/9-15 від 20 квітня 2015 року Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції Вищої ради правосуддя, згідно з даними якого на адресу прокурора Кіровоградської області ОСОБА_61 направлено належним чином завірену копію висновку Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 24 березня 2015 року за №12/02-15 прийнятого за результатами розгляду матеріалів перевірки стосовно судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 . Додатком до даного листа є висновок Тимчасової спеціальної комісії на 9 аркушах (т.1 а.п.15);

- копія висновку Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції Вищої ради правосуддя від 24 березня 2015 року за №12/02-15, відповідно до якого комісія за результатами розгляду матеріалів перевірки щодо судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 , а саме у зв`язку з прийняттям постанови про накладення на ОСОБА_6 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на підставі статті 122-2 КУпАП за невиконання ним вимог працівника міліції про зупинку транспортного засобу, ухвалила визнати в діях судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 наявність ознак порушення присяги та направити висновок з матеріалами перевірки до Вищої ради юстиції для розгляду і прийняття рішення (т.1 а.п.16-24);

- рапорт старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_45 від 13 липня 2015 року, згідно з даними якого остання доповіла начальника слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_62 про те, що у неї в провадження перебуває кримінальне провадження №0000096 від 26 червня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України. В ході досудового розслідування виникла необхідність в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження №0000383 від 12 листопада 2014 року щодо інспектора ВДАІ Бобринецького РВ УМВС в Кіровоградській області ОСОБА_13 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Беручи до уваги вищевикладеного, просила дозволу на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000383 від 12 листопада 2014 року з подальшою можливістю здійснення їх копіювання (т.1 а.п.49);

- копія рапорту старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 , згідно з даними якого останній доповів начальнику УДАІ ГУМВС України в Київській області про те, що 29 грудня 2013 року під час несення служби на 20 км а/д Овруч в с. Нові Петрівці близько 12 години 30 хвилин автомобіль Шкода, НОМЕР_1 , не виконав його вимогу про зупинку, що за допомогою жезла та свистка, чим порушив п.2.4 ПДР України. На даному рапорті наявна резолюція, дата - 03.01.14 та підпис особи, яка таку резолюцію здійснила (т.1 а.п.50, 59, 238, т.3 а.п.64, 266);

- копія супровідного листа №14992/1/14-Вих від 07 березня 2014 року Бобринецького районного суду Кіровоградської області, згідно з даними якого слідчому в ОСВ СВ прокуратури Кіровоградської області, на відповідний запит, направлено копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 відносно ОСОБА_6 та копії журналів - вхідної та вихідної кореспонденції, журналу розгляду судових справ та матеріалів суддею ОСОБА_8 , контрольного журналу судових справи переданих для розгляду судді ОСОБА_8 та роздруківку з системи документообігу Д-З по вищезазначеній справ (т.1 а.п.51);

- копія реєстру вхідної кореспонденції за 16 січня 2014 року, згідно з даними якого 16 січня 2014 року від Бобринецього РВ УМВС надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП, які зареєстровані за вхідним №258/14-Вх (т.1 а.п.52);

- копія реєстру вихідної кореспонденції за 28 січня 2014 року, згідно з даними якого справа №383/85/14-п за підписом ОСОБА_8 за вихідним номером 554/14-Вих від 28 січня 2014 року направлена до апеляційного суду (т.1 а.п.53);

- копія контрольного журналу судових справи і матеріалі, переданих для розгляду судді, за 16 січня 2014 року, згідно з даними якого справа №383/85/14-п, провадження №3/383/89/14, яка надійшла 16 січня 2014 року, відносно ОСОБА_6 , передана на розгляд судді 16 січня та розглянута 17 січня, наслідки розгляду - позбавлення прав на 3 місяці, примітка - 122-2, дата та підпис працівника апарату суду про отримання справи - 23.01 (т.1 а.п.54);

- копія журналу розгляду судових справ і матеріалів суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 , який початий 04 травня 2012 року, справа №01-36, згідно з даними якого 22 січня 2024 року судова справа №383/84/14-п про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАп, після її розгляду та накладання адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування на 3 місяці була повернута до канцелярії суду (т.1 а.п.55-56);

- копія роздруківки з системи документообігу Д-З, згідно з даними якої справа №383/85/14-п, провадження №3/383/89/14, за ст.122-2, яка надійшла 16 січня 2014 року, була розглянута суддею ОСОБА_8 17 січня 2014 року та повернута до канцелярії 22 січня 2014 року (т.1 а.п.57);

- копії протоколу серії АА2 №421581 про адміністративне правопорушення, який складений в м. Бобринець Кіровоградської області працівником Бобринецького РВ старшим лейтенантом міліції ОСОБА_13 , відповідно до якого ОСОБА_6 , 29 грудня 2013 року о 12 годині 30 хвилин а/д Київ-Овруч 20 км керував автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , який не виконав … (не відображено) міліції про зупинку т/з за допомогою жезла та свистка … (не відображено) від 04.01.2014 р., за що відповідальність передбачена ст.122-2 КУпАП. У даному протоколі дата його складання, прізвища свідків та пункт ПДР України, який, на думку працівника міліції порушив ОСОБА_6 , не відображені. При цьому, в цьому протоколі здійснено запис, що ОСОБА_6 повідомлено у телефонному режимі та ознайомлено з його правами, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що даний протокол буде направлено до Бобринецького … (не відображено) для розгляду та прийняття рішення, копія складеного протоколу … (не відображено) за місцем проживання ОСОБА_37 за адресою: … (не відображено), АДРЕСА_4 , рекомендованим … (не відображено) за вих. 26/9 від 09.01.2014р., … (не відображено) диск CD-R … (текст неможливо прочитати) ОСОБА_6 … (частина тексту відсутня, частину неможливо прочитати) складання адміністративних матеріалів (т.1 а.п.58, 238, т.3 а.п.63, 265);

- копії та оригінал форми вивода, згідно з даними якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є власником автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.п.60, 245, т.3 а.п.70, 272);

- копії та оригінал титульного листа справи про порушення Правил дорожнього руху, згідно з даними якого дана справа заведена щодо ОСОБА_6 та має №383/21/14-п, 3/383/39/14, який перечерпнутий, та №383/85/14-п, 3/383/89/14 . У графах «почато» зазначено: 09 січня 2014 року, 16 січня 2014 року. У графах «закінчено» зазначено: 11 січня 2014 року, 17 січня 2014 року. Крім того, наявні №33/781/94/14 та дата «05.02.14» (т.1 а.п.61, 234, т.3 а.п.59, 261);

- копії та оригінал довідки ВДАІ Бобринецького РВ, згідно з даними якої ОСОБА_6 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 від 13.03.2004 року категорії «А», «В», «С» (т.1 а.п.62, 237, т.3 а.п.62, 264);

- копії та оригінал облікової картки приватного АМТ НОМЕР_1 , згідно з даними якої ОСОБА_6 є власником автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.п.63, 246, т.3 а.п.71, 273);

- копія запрошення керівника підрозділу ДАІ ОСОБА_63 до підрозділу Державтоінспекції МВС, яке отримав 07.01.2014 о 18:25 ОСОБА_64 , у якому зазначено «у відповідності до вимог статей 1, 6, 7, 8, 254, 256, 260, 265-1 КУпАП для забезпечення провадження у справах про адмінправопорушення з метою припинення адмінправопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення, який не можливо було скласти на місці вчинення правопорушення, а його складання є обов`язковим, та тимчасового вилучення посвідчення водія Вам необхідно з`явитись 08.01.2014 о 10.00 до ВДАІ за адресою: АДРЕСА_6 , до начальника відділення ДАІ МГБ Бобринецького РВ. При собі мати документ, що посвідчує особу» (т.1 а.п.64, 240, т.3 а.п.65, 267);

- копії та оригінал орієнтування, складеного т.в.о. начальника УДАІ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_65 07 січня 2014 року за №35, згідно з даними якого начальників ВДАІ МВ-РВ при УМВС, командирів роти ДПС ДАІ, взводу ДПС Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області доведено, що 02 січня 2014 року до чергової частини УДАІ УМВС України в Кіровоградській області надійшов рапорт (вхідний УДАІ УМВС України в Кіровоградській області №21 від 04.01.2014 року), зокрема від старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_12 про те, що 29.12.2013 року під час несення служби на 20 кілометрі а/д Київ-Овруч в с. Нові Петрівці близько 12:30 автомобіль Шкода, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку, що надавався за допомогою жезла та свистка, чим порушив п.п.2.4 ПДР України. При надходженні будь-якої інформації повідомити чергову частину УДАІ УМВС України в Кіровоградській області та інспектора відділу ОР ДПС капітана міліції ОСОБА_66 за відповідними телефонами. На даному орієнтуванні наявна помітка «Передати електронною поштою» (т.1 а.п.65, 241, т.3 а.п.66, 268);

- копія письмових пояснень ОСОБА_15 від 08 січня 2013 року, згідно з даними яких 08 січня 2013 року в АДРЕСА_6 він був запрошений працівниками ДАІ, щоб засвідчити той факт, що гр. ОСОБА_6 з невідомих причин не з`явився до ВДАІ МГБ Бобринського РВ для складання на нього адміністративного протоколу відповідно до ст.122-2 за порушення Правил дорожнього руху України, а саме п.2.4. Повідомлений був належним чином (т.1 а.п.66, 242, т.3 а.п.67, 269);

- копія письмових пояснень ОСОБА_14 від 08 січня 2014 року, згідно з даними яких 08 січня 2014 року в АДРЕСА_6 він був запрошений працівниками ДАІ, щоб засвідчити той факт, що гр. ОСОБА_6 не з`явився до ВДАІ МГБ Бобринецького РВ для складання адміністративного протоколу за ст.122-2, так як порушив Правила дорожнього руху України п.24. Про розгляд справи вищевказаного громадянина було повідомлено належним чином, але на розгляд він не з`явився з невідомих причин (т.1 а.п.67, 243, т.3 а.п.68, 270);

- копії та оригінал супровідного листа від 08 січня 2014 року за вих. №26/8, згідно з даними якого Бобринецький РВ УМВС України в Кіровоградській області направив на адресу голови Бобринецького районного суду ОСОБА_8 адміністративний матеріал за порушення ПДР на водія ОСОБА_6 , протокол АА2 №421581, ст.122-2 КУпАП. На даному листі наявна помітка «09.01.2014 52/14вх» (т.1 а.п.68, 247, т.3 а.п.72, 274);

- копії та оригінал постанови судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_29 від 11 січня 2014 року у справі №383/21/14-п, якою суддя, за результатами розгляду матеріалів, які надійшли з Бобринецького РВ УМВС про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП, постановила - протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП повернути до Бобринецького ВР УМВС для доопрацювання (т.1 а.п.69-70, 248-249, т.3 а.п.73-74, 275-276);

- копії та оригінал супровідного листа від 15 січня 2014 року за вих. №26/35, згідно з даними якого Бобринецький РВ УМВС України в Кіровоградській області направив на адресу голови Бобринецького районного суду ОСОБА_8 після доопрацювання адміністративну справу щодо гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП. На даному листі наявний відтиск штампу Бобринецького районного суду Кіровоградської області про одержання за вх. №258/14вх, 16.01.2014 (т.1 а.п.71, 250, т.3 а.п.75, 277);

- копії та оригінал вихідної телефонограми №29 від 16 січня 2014 року, згідно з даними якої секретар судового засідання ОСОБА_67 передала, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 прийняв 16 січня 2014 року о 12 годині 25 хвилин відомості про те, що в провадженні Бобринецького районного суду знаходиться справа про адміністративне правопорушення №383/84/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП, а також, що даний суд викликає особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 в судове засідання на 17 січня 2014 року о 09 годині 30 хвилин (т.1 а.п.72, 251, т.3 а.п.76, 278);

- копії та оригінал спільного клопотання працівників преси та журналістів з копіями посвідчень, відповідно до якого, останні просили суддю Бобнинецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_68 дозволити фото, відео фіксацію судового процесу з розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 (т.1 а.п.73-78, 252-257, т.3 а.п.77-81, 279-284);

- копії та оригінал договору про надання правової допомоги від 17 січня 2014 року, який укладено між ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_7 , згідно з даними якого ОСОБА_6 уповноважив адвоката ОСОБА_7 на захист його прав у справі про адміністративне правопорушення в Бобринецькому районному суді Кіровоградської області (т.1 а.п.79-80, 258-259, 290-291, т.3 а.п.82-83, 117-118, 285-286, 316-317);

- копія посвідчення адвоката №83 від 14 липня 2008 року, відповідно до якого, ОСОБА_7 є адвокатом (т.1 а.п.81, 260, т.3 а.п.84, 287);

- копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , який виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області на ім`я ОСОБА_6 (т.1 а.п.82-83, 262-263, т.3 а.п.86-88, 289-290);

- копії та оригінал клопотання ОСОБА_6 від 17 січня 2014 року, згідно з даними якого останній просив Бобринецький районний суд Кіровоградської області надати йому для ознайомлення матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно нього та відкласти розгляд справи на час, що є достатнім для ознайомлення з ними (т.1 а.п.84, 264, т.3 а.п.89, 291);

- копії та оригінали розписок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 17 січня 2014 року, згідно з даними яких останні підтвердили, що ознайомилися в повному обсязі з матеріалами справи 383/85/14-п в чому вони і розписалися (т.1 а.п.85, 265, т.3 а.п.90, 292);

- копії та оригінал клопотання захисника ОСОБА_7 , згідно з даними якого останній клопотав про виклик в судове засідання для дачі пояснень свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_69 (т.1 а.п.86-87, 267, т.3 а.п.91-92, 293);

- копії та оригінал ухвали Бобринецького районного суду Кіровограської області за підписом судді ОСОБА_8 у справі №383/85/14-п, провадження №3/383/89/14, відповідно до якої судом задоволено клопотання журналістів про надання дозволу на фото-відео фіксацію судового процесу з розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП, відносно ОСОБА_6 (т.1 а.п.88, 268, т.3 а.п.93, 294);

- копії та оригінал ухвали Бобринецького районного суду Кіровограської області за підписом судді ОСОБА_8 у справі №383/85/14-п, провадження №3/383/89/14, якою вирішено: клопотання захисника ОСОБА_7 про допит свідків задовольнити частково; допитати в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_70 та ОСОБА_69 ; в клопотанні захисника щодо допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС ДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 відмовити (т.1 а.п.89-90, 269, т.3 а.п.94-95, 295);

- копії та оригінал протоколу судового засідання 17 січня 2014 року у справі №383/85/14-п, у якому відображений: хід судового розгляду вказаної справи; пояснення особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 ; пояснення осіб, які були допитані судом як свідки, а саме ОСОБА_71 та ОСОБА_19 ; документи, які були досліджені судом; доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 щодо суті справи (т.1 а.п.91-96, 270-275, т.3 а.п.96-101, 296-301);

- копії та оригінал постанови Бобринецького районного суду Кіровоградської області за підписом судді ОСОБА_8 від 17 січня 2014 року у справі №383/85/14-п, якою вирішено: визнати винним ОСОБА_6 за скоєне адміністративне правопорушення та пригнути його до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП, піддавши адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці; стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 36,54 грн. судового збору.

У даній постанові зазначено, що суд, розглянувши матеріали, які надійшли від Бобринецького ВДАІ РВ УМВС Кіровоградської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП, встановив, що 29 грудня 2013 року о 12 годині 30 хвилин на автодорозі Київ - Овруч 20 км ОСОБА_6 керував автомобілем Шкода, д/н НОМЕР_1 , та не виконав вимогу працівника міліції про зупинку транспортного засобу, яка подавалась за допомогою жезла та свистка, згідно рапорту старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_12 , вх.21 від 04 січня 2014 року, чим водій ОСОБА_6 порушив п.2.4 ПДР України.

Також, у цій постанові вказано, що винуватість у скоєнні правопорушення ОСОБА_6 підтверджується зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення АА2 №421581 від 08 січня 2013 року та рапортом старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_12 , вх.21 від 04 січня 2014 року (т.1 а.п.97-98, 276, т.3 а.п.102-103, 302);

- копії та оригінали розписок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 17 січня 2014 року, згідно з даними яких останній отримали копію постанови Бобринецького районного суду від 17 січня 2014 року по справі №383/85/14-п в чому і розписалися (т.1 а.п.99, 277, т.3 а.п.104, 303);

- копії та оригінал супровідного листа за №413/14-вих, згідно з даними якого Бобринецький районний суд Кіровоградської області направив прокурору Бобринецького району Кіровоградської області копію постанови Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2014 року по справі №383/85/14-п, 3/383/89/14 відносно ОСОБА_6 до відома (т.1 а.п.100, 278, т.3 а.п.105, 304);

- копії та оригінал апеляційної скарги ОСОБА_6 на постанову від 17 січня 2014 року Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі про адміністративне правопорушення за ст.122-2 КУпАП, в якій ОСОБА_6 просив Апеляційний суд Кіровоградської області постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2014 року в справі про адміністративне правопорушення за ст.122-2 КУпАП відносно його скасувати, справу закрити (т.1 а.п.101-102, 279-280, т.3 а.п.106-107, 305-306);

- копії та оригінал супровідного листа №554/14вих/3/383/89/14 від 28 січня 2014 року, згідно з даними якого Бобринецький районний суд Кіровоградської області направив до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області матеріали справи 383/85/14-п, н/п 3/383/89/14 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП, з апеляційною скаргою на постанову від 17 січня 2014 року. Додаток за змістом на 43 арк. На даному листі наявний штамп Апеляційного суду Кіровоградської області про одержання за вх.№118 від 05.02.2014 року (т.1 а.п.103, 281, т.3 а.п.108, 307);

- копії та оригінал довідки про результати автоматичного розподілу справи від 05 лютого 2014 року, згідно з даними якої за результатом автоматизованого розподілу справи між суддями справа №33/781/94/14 розподілена доповідачу ОСОБА_72 (т.1 а.п.104, 282, т.3 а.п.109, 308);

- копії та оригінал повідомлення №33/781/94/14 від 5 лютого 2014 року, відповідно до якого Апеляційний суду Кіровоградської області повідомив ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_71 та начальника УДАІ УМВС України у Кіровоградській області про те, що 18 лютого 2014 року о 10 годині 30 хвилин відбудеться розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 на постанові Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2014 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності останнього за ст.122-2 КУпАП, а також просив начальника УДАІ УМВС України у Кіровоградській області забезпечити явку у судове засідання інспектора ВДАІ МГБ Бобринецького РВ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_73 , який складав протокол про адміністративне правопорушення від 08 січня 2014 року в АДРЕСА_6 (т.1 а.п.105, 283, т.3 а.п.110, 309);

- копії та оригінал повістки про виклик до суду від 05 лютого 2014 року у справі №383/85/14-п, згідно з даними якої ОСОБА_6 викликався Апеляційним судом Кіровоградської області як порушник у судове засідання на 18 лютого 2014 року (т.1 а.п.106, 284, т.3 а.п.111, 310);

- копії та оригінал повідомлення від 06 лютого 2014 року за №33/781/94/14, згідно з даними якого Апеляційний суд Кіровоградської області просив т.в.о. начальника Бобринецького РВ УМВС України у Кіровоградській області забезпечити явку в судове засідання на 18 лютого 2014 року на 10 годину 30 хвилин інспектора ВДАІ МГБ Бобринецького РВ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_74 , який склав протокол про адміністративне правопорушення від 08 січня 2014 року в АДРЕСА_6 (т.1 а.п.107, 285, т.3 а.п.112, 311);

- копії та оригінал клопотання керівника Кіровоградського корпункту ОСОБА_75 , згідно з даними якого остання просила суддю Апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_76 надати дозвіл на відео фіксацію судового процесу у справі 383-85-14-п, яка розглядатиметься 18.02.2014 о 10.30 (т.1 а.п.108, 287, т.3 а.п.114, 313);

- копії та оригінал клопотання керівника Кіровоградського корпункту ОСОБА_75 в якому остання просила голову Кіровоградського обласного апеляційного суду надати дозвіл на проведення зйомок у приміщенні суду під час судового засідання 18.02.2014 о 10.30 у справі 383-85-14-п суддя ОСОБА_77 . Зйомку здійснюватимуть: журналіст ОСОБА_75 та оператор ОСОБА_78 (т.1 а.п.109, 288, т.3 а.п.115, 314);

- копії та оригінал клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 , в якому захисник просив апеляційний суд Кіровоградської області викликати у судове засідання з розгляду апеляції на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2014 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 та опитати наступних свідків: старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 ; інспектора ВДАІ МГБ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_13 ; ОСОБА_19 та ОСОБА_69 (т.1 а.п.110, 292, т.3 а.п.119, 318);

- копії та оригінал розписки, згідно з даними якої ОСОБА_6 , як правопорушник, викликається до Апеляційного суду Кіровоградської області на 11 годину 00 хвилин 27 лютого 2014 року (т.1 а.п.111, 293, т.3 а.п.120, 319);

- копії та оригінал повідомлення №33/781/94/14 від 19 лютого 2014 року, відповідно до якого Апеляційний суду Кіровоградської області повідомив ОСОБА_6 та начальника УДАІ УМВС України у Кіровоградській області про те, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 на постанові Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2014 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності останнього за ст.122-2 КУпАП, відкладений на 27 лютого 2014 року на 11 годину 30 хвилин у зв`язку з неявок свідків, а також просив начальника УДАІ УМВС України у Кіровоградській області забезпечити явку у судове засідання інспектора ВДАІ МГБ Бобринецького РВ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_13 , який складав протокол про адміністративне правопорушення від 08 січня 2014 року в АДРЕСА_6 (т.1 а.п.112, 294, т.3 а.п.121, 320);

- копії та оригінал повідомлення від 19 лютого 2014 року за №33/781/94/14, відповідно до якого Апеляційний суд Кіровоградської області просив начальника УДАІ УМВС України в Київській області забезпечити явку в судове засідання в якості свідка старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_12 , який складав рапорт від 30 грудня 2013 року відносно ОСОБА_6 , який не зупинився на його вимогу на 20 км а/д Київ Овруч в с. Нові Петрівці на автомобілі «Шкода», н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_12 необхідно з`явитися до Апеляційного суду Кіровоградської області для участі у справі про адмінправопорушення відносно ОСОБА_6 , яка призначена на 27 лютого 2014 року на 11 годину 30 хвилин (т.1 а.п.113, 295, т.3 а.п.122, 321);

- копії та оригінал постанови Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2014 року у справі №33/781/94/14, якою апеляційний суд, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2014 року, якою ОСОБА_6 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП, постановив: апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити; постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2014 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці, - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

У вказаній постанові суд апеляційної інстанції констатував, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 №421581 від 08.01.2014 року та на рапорті старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 .

Однак, з рапорту вказаного інспектора ДАІ не вбачається, що 29.12.2013 року близько 12 години 30 хвилин на 20 км а/д Київ-Овруч в с. Нові Петрівці автомобілем «Шкода» н.з. НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_6 .

Згідно показань свідків ОСОБА_69 та ОСОБА_19 , які вони дали в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_6 керував вказаним транспортним засобом лише в м. Києві, а за містом, в тому числі у зазначеному в рапорті районі, автомобілем керувала ОСОБА_19

Складений за відсутності ОСОБА_6 , з порушенням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом є надуманим, так як не зрозуміло з чого виходив інспектор ДАІ ОСОБА_13 , вказавши в протоколі про те, що автомобілем «Шкода» д.н. НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_6 , хоча в протоколі відсутні пояснення останнього стосовно зазначених в протоколі обставин.

Суд першої інстанції, розглядаючи дану справу по суті, не звернув свою увагу на зазначені порушення законодавства, дав неправильну оцінку показанням свідків, не вірити яким у місцевого суду не було ніяких підстав, та за відсутності будь-яких доказів помилково прийшов до висновку про винність ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Тому, з урахуванням викладеного, апеляціний суд прийшов до висновку, що постанова районного суду стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП (т.1 а.п.114-115, 299, т.3 а.п.124-125, 325);

- копія пасажирської митної декларації, відомості з якою однозначно ідентифікувати не є можливим через неякісно виготовлену копію цього документа (т.1 а.п.120-121);

- постанова заступника Генерального прокурора України від 28 липня 2015 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу, відповідно до якої вирішено доручити здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000096 слідчому відділу Прокуратури Черкаської області (т.1 а.п.129);

- доручення начальника слідчого відділу прокуратури області від 03 серпня 2015 року, яким старшому слідчому слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_79 доручено провести досудове розслідування, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесено до ЄРДР за №0000096 за фактом постановлення суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області завідомо неправосудної постанови (т.1 а.п.130);

- постанова начальника слідчого відділу прокуратури Черкаської області від 03 серпня 2015 року про створення слідчої групи, відповідно до якої вирішено створити слідчу групу у кримінальному провадженні №0000096: слідчих в ОВС слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , слідчих слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 (т.1 а.п.131-132);

- повідомлення старшого слідчого слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_86 від 04 серпня 2015 року, яким останній повідомив заступника прокурора області про початок 26 червня 2015 року досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000096 (т.1 а.п.133);

- постанова заступника прокурора Черкаської області від 04 серпня 2015 року про призначення групи прокурорів, якою вирішено призначити групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000096 від 26 червня 2015 року, визначивши її у складі заступників ОСОБА_87 та ОСОБА_88 , прокурорів ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_3 , ОСОБА_93 та ОСОБА_94 (т.1 а.п.134-135);

- запит старшого слідчого слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_95 від 07 серпня 2015 року за №17-4183вих-15, відповідно до якого останній, у зв`язку з проведенням досудового розслідування кримінального провадження №0000096 від 26 червня 2015 року, просив слідчий відділ прокуратури Київської області надати до слідчого відділу прокуратури області, належним чином завірені копії основних процесуальних документів кримінального провадження №0000058 відносно старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 , та копію прийнятого рішення за результатами проведення розслідування (т.1 а.п.150);

- супровідний лист від 19 серпня 2015 року №06/1/2-1642вих15, згідно з даними якого слідчий в ОВС ІІ слідчого відділу слідчого управління прокуратури області направив на адресу старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_95 належним чином завірені копії процесуальних документів у кримінальному провадженні №0000058 щодо старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Додаток на 35 аркушах (т.1 а.п.151);

- копія повідомлення про підозру від 29 жовтня 2014 року, відповідно до якої слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області, за погодження з прокурором, у кримінальному провадженні №0000058 повідомлено ОСОБА_12 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366 КК України.

У даному повідомленні про підозру зазначено, що органом досудового розслідування встановлено, зокрема, що 29 грудня 2013 року, продовжуючи свої протиправні дії старший інспектор взводу №3 роти ДПС із забезпечення супроводження при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_96 в ході несення служби по охороні громадського порядку та забезпеченню безпеки дорожнього руху, будучи представником влади, перебуваючи під час патрулювання на 21 км автодороги Київ - Овруч у АДРЕСА_3 , не встановив факту порушень правил дорожнього руху водієм автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в зв`язку з чим не вживав передбачених діючим законодавством заходів щодо зупинення вказаного транспортного засобу та відповідного повідомлення наступного за напрямком руху порушника маршруту патрулювання.

Разом з тим, достовірно знаючи про відсутність такого факту, 30 грудня 2013 року у невстановлений досудовим слідством час, перебуваючи у приміщенні УДАІ ГУМВС України в Київській області, за адресою: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, старший інспектор взводу №3 роти ДПС із забезпечення супроводження при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_96 , будучи службовою особою, діючи умисно, з метою незаконного перешкоджання організації та проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, склав завідомо неправдивий документ - рапорт на ім`я начальника УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_97 про те, що нібито 29 грудня 2013 року приблизно о 12 годині 30 хвилин при несенні служби на 20 км автодороги Київ - Овруч у АДРЕСА_3 , автомобіль марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав його вимогу про зупинку, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху України.

У подальшому, ОСОБА_12 , являючись службовою особою, переслідуючи ту ж мету, вказаний завідомо неправдивий офіційний документи - рапорт, складений ним же, умисно передав до відділу з адміністративної практики УДАІ ГУ МВС України в Київській області для подальшого відповідного реагування, усвідомлюючи при цьому правові наслідки - початок провадження в справі про адміністративне правопорушення та подальше притягнення особи до відповідальності, передбаченої ст.122-2 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців, а також створення перепон, недопущення організації або проведення вказаних мирних заходів в зв`язку з неможливістю використанням транспортних засобів з причин позбавлення права керування ним.

Після цього, 08 січня 2014 року інспектор ВДАІ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_13 , склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 з вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, в якому зазначив як основний доказ вчинення зазначеного правопорушення - завідомо неправдивий офіційний документ - рапорт, складений ОСОБА_98 .

У подальшому інспектором ВДАІ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_13 складений протокол щодо ОСОБА_6 та направлено до Бобринецького районного суду Кіровоградської області, за результатами розгляду якого 17 січня 2014 року суддя зазначеного суду виніс постанову про визнання винним ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці (т.1 а.п.152-168, т.3 а.п.210-226);

- копія обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000058, відповідно до якого, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема ч.1 ст.366 КК України, у тому числі за обставин, які викладені у повідомлення про підозру від 29 жовтня 2014 року у кримінальному провадженні №0000058, та викладені судом вище (т.1 а.п.169-186, т.3 а.п.227-244);

- запит старшого слідчого слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_95 від 07 серпня 2015 року за №17-4184вих-15, згідно з даними якого останній у зв`язку з проведенням досудового розслідування кримінального провадження №0000096 від 26 червня 2015 року, просив начальника слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області надати до слідчого відділу прокуратури області, належним чином завірені копії основних процесуальних документів кримінального провадження №0000383 від 12 листопада 2014 року відносно інспектора ВДАІ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_13 , та копію прийнятого рішення за результатами проведення розслідування (т.1 а.п.187);

- супровідний лист від 17 серпня 2015 року №17-4120-15, згідно з даними якого старший слідчий слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області направив на адресу старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_95 копії основних процесуальних документів кримінального провадження №0000383 від 12 листопада 2014 року відносно інспектора ВДАІ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_13 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Додаток на 26 аркушах (т.1 а.п.189);

- копія постанови слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області від 25 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000383, відповідно до якої слідчим вирішено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383 від 12 листопада 2014 року закрити, у зв`язку з відсутністю в діях інспектора ВДАІ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_13 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (т.1 а.п.211-215);

- повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 19 серпня 2015 року за №8 та копія актового запису про смерть №4 від 03 березня 2014 року, згідно з даними яких ОСОБА_99 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Київ, про що 03 березня 2014 року складено відповідний актовий запис №4 (т.1 а.п.218, 219);

- супровідний лист №5174/15Вих від 12 серпня 2015 року, згідно з даними якого Бобринецький районний суд Кіровоградської області направив на адресу старшого слідчого слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_95 копії матеріалів справи №383/85/14-п про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП відносно ОСОБА_6 та копію диска (т.1 а.п.233);

- копія ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровоград від 24 березня 2014 року у справі №405/2640/14-к, провадження 1-кс/405/769/14, якою клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_100 , яке подано в межах кримінального провадження №0000022 від 06 березня 2014 року, задоволено, надано тимчасовий доступ слідчому в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_101 до речей і документів, а саме: до протоколу серії АА2 №421581 відносно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП та пояснень ОСОБА_15 і ОСОБА_14 із записами та підписами від їх імені, які містяться у матеріалах адміністративної справи №383/85/14-к, 3/383/89/14 стосовно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП, яка перебуває у розпорядженні Бобринецького районного суду Кіровоградської області з можливістю їх вилучення (т.1 а.п.305-307, т.3 а.п.129-131, 330-332);

- копії та оригінал протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 25 березня 2014 року та опису від 25 березня 2014 року речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, згідно з даними якого слідчий ОСОБА_102 , в межах кримінального провадження №0000022 від 06 березня 2014 року, 25 березня 2014 року в період часу з 11 години 20 хвилин по 11 годину 45 хвилин у присутності в.о. голови Бобринецького райсуду ОСОБА_8 та понятих, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровоград від 24 березня 2014 року, отримав тимчасовий доступ до матеріалів справи №383/85/14-к, 3/383/89/14 та вилучив: протокол на аркуші №2, пояснення ОСОБА_15 на аркуші №6, пояснення ОСОБА_14 на аркуші №7 (т.1 а.п.308-309, т.3 а.п.333-335);

- компакт-диски CD-R, при відтворенні під час судового розгляду інформації з якого встановлено, що на нього здійснено запис одного аудіофайлу з телефонною розмовою між начальником ВДАІ Бобринецького району ОСОБА_103 та ОСОБА_6 , зміст якої є аналогічним змісту розмови цих же осіб, який відображений у протоколі огляду документу від 31 серпня 2015 року, що знаходиться у т.2 на а.п.50-52 (т.1 а.п.311, т.3 а.п.336);

- лист від 02 вересня 2015 року №16-13/1578/05-307 Центральної геофізичної обсерваторії Державної служби України з надзвичайних ситуацій, згідно з даними якого в с. нові Петрівці Вишгородського району Київської області гідрометеорологічна служба України спостережень не проводить, тому метеорологічна інформація за грудень 2013 року надана по метеостанції Вишгород, яка знаходиться найближче до даного населеного пункту. У даному листі зазначені: температура повітря, відносна вологість, напрям вітру, швидкість вітру, видимість, опади, хмарність та атмосферні явища (т.2 а.п.16);

- протокол огляду документа від 31 серпня 2015 року, згідно з даними якого прокурором 31 серпня 2015 року в період часу з 16 години 50 хвилин по 18 годину 00 хвилин відтворено звуковий файл, запис якого здійснено на диск, який був наданий Бобринецьким районним судом Кіровоградської області разом з матеріалами на 74 аркуша супровідним листом за №5174/15вих від 12 серпня 2015 року. Відтворенням вказаної інформації встановлено наявність запису телефонної розмови начальника ВДАІ Бобринецького району ОСОБА_103 та ОСОБА_6 . Зміст розмови зводиться до того, що начальник ВДАІ Бобринецького району ОСОБА_103 повідомляє ОСОБА_6 про необхідність його прибуття завтра на 10 годину з метою складання адміністративного протоколу на підставі рапорту по факту порушення ним п.2.4 ПДР України, а саме невиконання вимог про зупинку на законну вимогу працівника ДАІ, що мало місце 29 грудня 2013 року о 12 годині 30 хвилин на 20 км автодороги Київ - Овруч с. Нові Петрівці. Натомість, ОСОБА_6 заперечує факт вчинення ним вказаного порушення, вказує неможливість прибути на вказаний час по причині перебування на значній віддаленості, а також повідомляє про можливе його звернення до засобів масової інформації та каналів телебачення у зв`язку з чиненням на нього тиску внаслідок його участі в акціях, які захищають його права (т.2 а.п.50-52);

- лист №5529/0/9-15 від 18 вересня 2015 року Вищої ради юстиції, згідно з даними якого ВРЮ повідомила про відкриття дисциплінарну справу стосовно судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 (ухвала Вищої ради від 10 серпня 2015 року №463/2/15-15). Рішення за наслідкам цієї дисциплінарної справи Вищою радою юстиції ще не прийнято. (т.2 а.п.54);

- копія ухвали Вищої ради юстиції від 10 вересня 2015 року під №463/о/15-15 «Про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 », згідно з якою Вища рада правосуддя, розглянувши висновок Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 24 березня 2015 року №12/02-15 стосовно судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_104 та висновок дисциплінарної секції Вищої ради юстиції від 27 серпня 2015 року, ухвалила відкрити дисциплінарну справу стосовно судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 (т.2 а.п.55-56);

- копія Указу Президента України від 11 листопада 2003 року під №1286/2003 «Про призначення суддів», яким, серед інших, ОСОБА_105 призначено на посаду судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області строком на п`ять років (т.2 а.п.72-77);

- копія Постанови Верховної Ради України від 08 жовтня 2009 року під №1633-VІ «Про обрання суддів», яким, серед інших, ОСОБА_105 обрано на посаду судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області безстроково (т.2 а.п.78-80);

- клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_85 від 11 вересня 2015 року про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до оригіналів документів особової справи судді Бобринецького районного суду ОСОБА_8 з можливістю її вилучення (т.2 а.п.106-108);

- копія ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 вересня 2015 року у справі №711/8709/15, провадження 1-кс/711/2474/15, якою надано дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів документів особової справи судді Бобринецького районного суду ОСОБА_8 з можливістю їх копіювання (т.2 а.п.109);

- клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_85 від 07 вересня 2015 року про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до оригіналів документів адміністративної справи №383/84/14-п відносно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП, з можливістю її вилучення (т.2 а.п.110-112);

- копія ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 серпня 2015 року у справі №711/8710/15-к, провадження 1-кс/711/2475/15, якою надано тимчасовий доступ до матеріалів адміністративної справи №383/85/14-к відносно ОСОБА_6 (т.2 а.п.113);

- постанова старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_85 від 06 жовтня 2015 року про проведення процесуальних дій на іншій території, відповідно якою слідчий доручив слідчим слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області у кримінальному провадженні №0000096 від 26 червня 2015 року, на підставі ухвал Придніпровського районного суду м. Черкаси провести вилучення матеріалів адміністративної справи №383/85/14-п та копій особової справи судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 , що знаходяться у Бобринецькому районному суді Кіровоградської області (т.2 а.п.115-117);

- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 12 жовтня 2015 року з описом від 12 жовтня 2015 року речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, згідно з даними якого отримав тимчасовий доступ та вилучено шляхом копіювання особову справу №12 судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 на 146 аркушах формату А4 у підшитому та пронумерованому вигляді (т.2 а.п.119-121);

- копія особової справи №12 судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 , в якій наявні документи, які сформовані під час перебування ОСОБА_8 на посаді судді вказаного суду, зокрема присяга судді від 01 березня 2004 року, за якою ОСОБА_8 урочисто присягнув чесно і сумлінно виконувати обов`язки судді, здійснювати правосуддя, підкоряючись тільки закону, бути об`єктивним і справедливим (т.2 а.п.126-271);

- клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_85 від 23 жовтня 2015 року про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до оригіналів документів адміністративної справи №383/84/14-п відносно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП, з можливістю її вилучення (т.2 а.п.272-274);

- копія ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року у справі №711/9642/15-к, провадження 1-кс/711/2806/15, якою надано дозвіл на проведення слідчої дії у вигляді тимчасового доступу до речей і документів, а саме: оригіналів матеріалів справи №383/85/14-к про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП (т.2 а.п.275);

- постанова старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_85 від 29 жовтня 2015 року про проведення процесуальних дій на іншій території, якою слідчий доручив слідчим слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області у кримінальному провадженні №0000096 від 26 червня 2015 року, на підставі ухвал Придніпровського районного суду м. Черкаси провести вилучення матеріалів адміністративної справи №383/85/14-п, що знаходяться у Бобринецькому районному суді Кіровоградської області (т.2 а.п.277-278);

- постанова старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_85 від 28 жовтня 2015 року про проведення процесуальних дій на іншій території, якою слідчий доручив слідчим слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області у кримінальному провадженні №0000096 від 26 червня 2015 року встановити: 1. Яким чином рапорт старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 отримано УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, зокрема необхідно встановити чи вказаний рапорт направлявся поштою чи каналами факсимільного зв`язку, а також чи наявний супровідний лист до нього; 2. За підписом, особу, яка наносила резолюцію на вказаний вище рапорт: « ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 прошу опрацювати» та допитати останню, яким чином нею отримано відповідний рапорт, чи уповноважена вона наносити відповідну резолюцію, кому та яким чином в подальшому скеровувався даний рапорт для виконання; 3. Чи являються (являлися) ОСОБА_106 , ОСОБА_107 та ОСОБА_108 співробітниками УДАІ УМВС України в Кіровоградській області та допитати останніх щодо їх службових обов`язків, чи надходив їм для виконання вказаний вище рапорт та від кого, які ними вживалися заходи на його виконання та які документи про його виконання вказаними співробітниками складалися; 4. На підставі зібраних матеріалів з`ясувати, яким чином наведений вище лист скеровувався до ВДАІ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області (т.2 а.п.280-282);

- клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_85 від 23 жовтня 2015 року про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до оригіналів документів, які перебувають у володінні ПрАТ «Київстар», а також надати розпорядження про вилучення документально оформлених даних деталізації трафіку телефонних з`єднань користувача мобільного телефону за номером НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_6 за період з 00 годин 00 хвилин по 23 годину 59 хвилин 29 грудня 2013 року (т.2 а.п.283-286);

- копія ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року у справі №711/9643/15-к, провадження №1-кс/711/2807/15, якою надано дозвіл на проведення слідчої дії у вигляді тимчасового доступу до речей і документів, а саме зняття інформації про зв`язок абонента НОМЕР_5 ОСОБА_6 у період часу з 00 годин 00 хвилин по 23 годину 59 хвилин 29 грудня 2013 року, яка знаходиться в оператора та провайдера мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» (т.2 а.п.287);

- клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_85 від 23 жовтня 2015 року про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до оригіналів документів, які перебувають у володінні ПрАТ «Київстар», а також надати розпорядження про вилучення документально оформлених даних деталізації трафіку телефонних з`єднань користувача мобільного телефону за номером НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_19 за період з 00 годин 00 хвилин по 23 годину 59 хвилин 29 грудня 2013 року (т.2 а.п.288-291);

- копія ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2015 року у справі №711/9644/15-к, провадження №1-кс/711/2808/15, якою надано тимчасовий доступ до оригіналів документів, які перебувають у володінні ПрАТ «Київстар», а також надано розпорядження про вилучення документально оформлених даних деталізації трафіку телефонних з`єднань користувача мобільного телефону за номером НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_19 за період з 00 годин 00 хвилин по 23 годину 59 хвилин 29 грудня 2013 року (т.2 а.п.292);

- постанова старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_85 від 09 листопада 2015 року про перекваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення з ч.1 ст.375 КК України на ч.2 ст.375 КК України (т.3 а.п.29-30);

- супровідний лист №17-4120-15 від 09 листопада 2015 року начальника слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області, згідно з даними якого останній направив на адресу старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_85 матеріали виконання постанови про проведення процесуальних дій на іншій території від 28 жовтня 2015 року по кримінальному провадженню №0000096. Додаток - матеріали на 15 аркушах (т.3 а.п.35);

- лист №10/4222 від 05 листопада 2015 року УДАІ УМВС в Кіровоградській області, згідно з даними якого останнє повідомило заступника начальника слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області на відповідний запит про те, що 02 січня 2014 року до чергової частини роти ДПС ДАІ при УМВС в області факсимільним зв`язком надійшов рапорт старшого інспектора ДПС взводу №3 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ УМВС ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_12 про те, що 29 грудня 2013 року близько 12 години 30 хвилин на 20 км а/д Київ - Овруч в с. Нові Петрівці водій автомобіль «Шкода», н.з. НОМЕР_1 , не виконав його вимогу про зупинку, що надавалася за допомогою жезла та свистка. Станом на грудень 2013 року - січень 2014 року майор міліції ОСОБА_108 перебував на посаді старшого інспектора відділу оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП УДАІ УМВС України в області; майор міліції ОСОБА_106 - перебував на посаді інспектора відділу організації роботи ДПС УДАІ УМВС України в області; майор міліції ОСОБА_107 - перебувала на посаді інспектора відділення ДАІ міліції громадської безпеки Онуфріївського РВ УМВС України області, наказом УМВС від 13 вересня 2012 року №1467 прикомандирована до УДАІ УМВС України в області та покладено на неї обов`язки інспектора відділу організації роботи ДПС УДАІ УМВС України в області. Вказаними працівниками УДАІ УМВС в області не складалися жодні документи при виконанні вищевказаного рапорту. У подальшому, рапорт старшого інспектора ДПС взводу №3 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ УМВС ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_12 було скеровано до ВДАІ МГБ Бобринецького РВ УМВС в області факсимільним зв`язком у зв`язку з тим, що автомобіль «Шкода», н.з. НОМЕР_1 , перебуває на обліку в ЦНППВАЗ при УДАІ УМВС в області - 3507 (Бобринецьке ВРЕР) (т.3 а.п.38);

- супровідний лист №17-5503-15 від 29 жовтня 2015 року старшого слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області, згідно з даними якого останній направив на адресу старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_85 матеріали виконаного доручення про проведення слідчих дій на іншій території на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року матеріалів адміністративної справи №383/85/14-п про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП. Додаток: матеріали адміністративної справи №383/85/14-п на 73 аркушах, протокол тимчасового доступу до речей та документів разом із додатком до нього на 5 аркушах (т.3 а.п.52);

- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 09 листопада 2015 року та опис від 09 листопада 2014 року речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, згідно з даними якого слідчий період часу з 15 години 40 хвилин по 15 годину 58 хвилин у приміщенні Бобринського районного суду Кіровоградської області, на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року, отримав тимчасовий доступ та вилучив в оригіналах матеріали справи №383/85/14-к про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП (т.1 а.п.53-55);

- повідомлення про підозру від 13 листопада 2015 року, яке складене заступником Генерального прокурора України ОСОБА_109 , згідно з яким ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000096 від 26 червня 2015 року (т.3 а.п.132-140);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 20 листопада 2015 року з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, відповідно до яких, слідчий 20 листопада 2015 року у період часу з 16 години 35 хвилин до 16 години 55 хвилин у приміщенні ПрАТ «Київстар», у присутності представника ПрАТ «Київстар», на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року ознайомився з інформацією про зв`язок абонента НОМЕР_5 , запис якої здійснено на диск CD-R, вих16701/3/кт від 20 листопада 2014 року, та вилучив вказаний диск з інформацією (т.3 а.п.163-166);

- роздруківка телефонних з`єднань абонента ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_5 , згідно з даними якої останній у період часу з 00 годин 00 хвилин по 23 годину 59 хвилин 29 грудня 2013 року перебував в межах зони дії базових станцій, що розташовані, зокрема за адресами: с. Межигір`я Вишгородського району, від с. Межигір`я Вишгородського району у напрямку траси на м. Київ; Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. І. Франка, 19, труба котельні ВАТ «Київуніверсалсе» (т.3 а.п.167-173, 246-248);

- супровідний лист №06/1/2-2419вих.15 від 25 листопада 2015 начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_110 , згідно з даними якого останній направив на адресу старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_111 належним чином завірені копії процесуальних документів у кримінальному провадженні №0000058 від 03 березня 2014 року щодо старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №3 роти дорожньо-патрульної служби ДАІ із забезпечення супроводження при Управлінні ДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_12 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Додаток на 41 аркуші (т.3 а.п.202);

- протокол огляду від 11 грудня 2015 року та CD-диск, на якому міститься інформація про з`єднання абонентського номера НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 , згідно з даними якого слідчим 11 грудня 2015 року в період часу з 15 години 35 хвилин по 16 годину 05 хвилин проведено огляду диска, вилученого під час тимчасового доступу до речей та документів у ПрАТ «Київстар» 20 листопада 2015 року, та встановлено, що на диску міститься інформація про з`єднання абонентського номера оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 з 00 годин 00 хвилин по 23 годину 59 хвилин 29 грудня 2013 року. Під час огляду перевірялось в зоні дії яких базових станцій перебував номер мобільного терміналу НОМЕР_4 , який у період часу з 00 годин 00 хвилин по 23 годину 59 хвилин 29 грудня 2013 року користувався ОСОБА_6 . Оглядом наданої ПрАТ «Київстар» інформації по номеру мобільного терміналу НОМЕР_4 встановлено, що у період часу з 00 годин 00 хвилин по 23 годину 59 хвилин 29 грудня 2023 року вказаний мобільний термінал перебував в зоні дії базових станцій розташованих в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, м. Київ та м. Вишгород Київської області в напрямку с. Нові Петрівці (т.3 а.п.245);

- копія рішення Вищої ради юстиції від 17 березня 2016 року під №580/о/15-16 «Про відмову у внесенні подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_8 з посади судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області у зв`язку з порушенням присяги», відповідно до якого Вища рада юстиції, розглянувши дисциплінарну справу, відкриту за висновком Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - ТСК) від 24 березня 2015 року №12/02-15 стосовно судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 , вирішила відмовити у внесенні подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_8 з посади судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області у зв`язку з порушенням присяги.

У обґрунтування прийнятого ВРЮ рішення зазначено, що допущена суддею неправильна оцінка доказів у справі вказує на порушення норм процесуального права, однак ці порушення не є такими, що свідчать про порушення суддею присяги, Вища рада юстиції вважає, що у висновку ТСК від 24 березня 2015 року №12/02-15 та доданих до нього матеріалах немає достатніх доводів, які б свідчили про грубу недбалість чи навмисне порушення закону суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 під час розгляду та прийняття судового рішення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 і були б підставою для звільнення його з посади у зв`язку з порушенням присяги (т.3 а.п.427-434).

Під час судового розгляду прокурор зверталася до суду із клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, які знаходяться у судовій справі №363/25/15-к за матеріалами кримінального провадження від 03.03.2014 під №0000058 за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.340, ч.1 ст.366 КК України, яка перебуває у провадженні Вишгородського районного суду Київської області.

Також прокурор заявляла клопотання про надання судом доручення органу досудового розслідування на проведення слідчих дій - огляду Єдиного державного реєстру судових рішень з метою встановлення та перевірки фактів постановлення рішень суддею ОСОБА_8 у справах про адміністративні правопорушення за ст.122-2 КУпАП за період здійснення ним правосуддя з отриманням відповідних витягів судових рішень із вказаної інформаційної системи.

Ухвалами суду від 17.05.2024 у задоволенні вказаних клопотань відмовлено з названих у них підстав, зокрема у зв`язку з необґрунтованістю, порушенням засад змагальності, намаганням сторони обвинувачення збирати докази на стадії судового розгляду на підтвердження обставин, які виходять за межі висунутого обвинувачення

Стороною захисту докази не подавалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

За приписами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Заяв про недопустимість наданих сторонами доказів, недостовірність документів, про допущені порушення закону у ході досудового розслідування, тощо, від сторін кримінального провадження до суду не надходило.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000096 від 26 червня 2015 року, стороною обвинувачення ОСОБА_8 інкриміновано постановлення, як суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області, завідомо неправосудної постанови від 17 січня 2014 року у справі №383/85/14-п про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 місяці, при цьому, за твердженням сторони обвинувачення, при постановленні вказаної постанови ОСОБА_8 діяв в особистих інтересах, а саме з метою виявлення свого лояльного ставлення до чинної на той час влади і у такий спосіб отримання преференцій для власної кар`єрни.

Стаття 91 КПК України передбачає, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні є, у тому числі і:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Виходячи з норм зазначеного законодавства, на сторону обвинувачення покладається обов`язок, у разі обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення, надати суду докази, які підтверджують наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, підлягають доказуванню та викладені в обвинувальному акті.

Окрім того, обвинувачення не може бути неконкретним та ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень ч.1 ст.375 КК України (у редакції від 05 квітня 2001 року), кримінальна відповідальність могла настати у разі постановлення суддею лише завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.

Згідно з ч.2 ст.375 КК України (у редакції від 05 квітня 2001 року), кваліфікуючими ознаками зазначеного у ч.1 цієї статті кримінального правопорушення є спричинення тяжких наслідків або вчинення з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.375 КК України, характеризувалася тільки прямим умислом з обов`язковістю наявності мотиву.

Верховний Суд у своїх ухвалах від 20 листопада 2014 року у справі №5-24кс14 та від 18 червня 2015 року у справі №5-56кс15, у справі №399/383/15 від 20 червня 2019 року, у справі №759/15166/15-к від 05 березня 2019 року, у справі №520/8135/15 від 26 червня 2018 року та інших сформулював правовий висновок, що на законодавчому рівні не визначено поняття «неправосудне судове рішення», а тому відсутні підстави ототожнювати його з такими поняттями, як «незаконне» та «необґрунтоване», а також немає підстав стверджувати, що неправосудне судове рішення це у будь-якому випадку таке рішення, яке було скасоване вищою судовою інстанцією. Крім цього «неправосудне судове рішення» у поєднанні з вказівкою на «завідомість» його постановлення підкреслює цілеспрямований характер злочинних дій судді, його свідоме прагнення та бажання всупереч матеріальному чи процесуальному закону і (або) фактичним обставинам, встановленим у справі, постановити судове рішення, яке за своєю суттю не може бути і не є актом правосуддя.

Крім того, Верховним Судом України у своїх ухвалах від 20 листопада 2014 року у справі №5-24кс14 та від 18 червня 2015 року у справі № 5-56кс15, зазначено, що постановлення завідомо неправосудного судового акта, відповідальність за яке передбачена ст. 375 КК України, є спеціальним видом службового зловживання в галузі здійснення правосуддя, суб`єкт якого (суддя) умисно з будь-яких мотивів свідомо і цілеспрямовано використовує своє службове становище всупереч інтересам правосуддя. Лексико-граматичне та логічне тлумачення дає змогу визначити три складові, що містяться у диспозиції частини першої статті 375 КК, які характеризують об`єктивні і суб`єктивні ознаки злочину: а) вирок чи інше рішення суду є неправосудним; б) це неправосудне рішення суддею (суддями) постановляється; в) неправосудність судового рішення має бути завідомою. Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 375 КК, характеризується прямим умислом: суддя достовірно знає, переконаний в тому, що діє всупереч вимогам закону і справедливості.

Таким чином, з`ясування в кримінальному проваджені змісту мотиву та мети постановлення суддею незаконного рішення може свідчити про те, чи є таке судове рішення правосудним чи ні. Суд вважає, що оцінка правосудності судового рішення тільки на підставі його самого без аналізу судового процесу у цілому була б неповною.

Так, під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що Указом Президента України від 11 листопада 2003 року за №1286/2003 «Про призначення суддів» ОСОБА_8 призначено строком на п`ять років суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області, а Постановою Верховної Ради України від 08 жовтня 2019 року за №1633-VІ «Про обрання суддів» ОСОБА_8 обрано на посаду суддів Бобринецького районного суду Кіровоградської області безстроков.

09 січня 2014 року за вхідним №52/14вх на адресу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області надійшов адміністративний матеріал за порушення ПДР на водія ОСОБА_6 , протокол АА2 №421581 за ст.122-2 КУпАП, на підставі якого заведена справа №383/21/14-п про адміністративне правопорушення.

11 січня 2014 року суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_29 у справі №383/21/14-п про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду матеріалів, які надійшли з Бобринецького РВ УМВС про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП, винесено постанову, якою вирішено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП повернути до Бобринецького РВ УМВС для доопрацювання.

Як вбачається з вищевказаної постанови, суддею зазначено, що в порядку підготовки справи до розгляду встановлено неправильність складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме наданий до суду протокол не відповідає вимогам: не підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та/або не зафіксована належним чином відмова особи від його підписання; особі, що притягується до адміністративної відповідальності не роз`яснені його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.

Свідок ОСОБА_29 , яка є суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області, у судовому засіданні підтвердила, що своєю постановою від 11 січня 2014 року повернула на доопрацювання до Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області протокол про адміністративне правопорушення складний щодо ОСОБА_35 за ст.122-2 КУпАП. Таке рішення були прийняте у порядку підготовки справи до розгляду, без проведення судового засідання. Матеріалів справи вона не пам`ятає, бо пройшло багато часу. Після повернення ці матеріали у її провадження не надходили.

У подальшому, 16 січня 2014 року за вхідним №258/14вх на адресу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області після доопрацювання надійшла адміністративна справа відносно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП, на підставі якої заведена судова справа №383/85/14-п.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, а саме копії реєстру вхідної кореспонденції за 16 січня 2014 року, копії реєстру вихідної кореспонденції за 28 січня 2014 року, копії контрольного журналу судових справи і матеріалі, переданих для розгляду судді, за 16 січня 2014 року, копії журналу розгляду судових справ і матеріалів суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 , який початий 04 травня 2012 року, справа №01-36, копії роздруківки з системи документообігу Д-З, справа №383/85/14-п для розгляду по суті була передана судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 та була ним розглянута, після чого повернута до канцелярії цього ж суду.

Згідно з матеріалами справи №383/85/14-п про адміністративне правопорушення, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та надані стороною обвинувачення як доказ вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, 16 січня 2014 року секретарем судового засідання ОСОБА_67 складено телефонограму №29, згідно якої ОСОБА_6 повідомлено про те, що в провадженні Бобринецького районного суду знаходиться справа про адміністративне правопорушення №383/85/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності відносно нього та що він викликається в судове засідання, яке відбудеться 17 січня 2014 року о 09 годині 30 хвилин в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області за адресою: м. Бобринець, вул. Леніна, 80, каб.1.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 17 січня 2014 року у справі №383/85/14-п, який підписаний суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 та секретарем судового засідання цього ж суду ОСОБА_67 , 17 січня 2014 року у період часу з 09 години 39 хвилин по 12 годину 30 хвилин у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобринець було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП.

Згідно з відомостями, які викладені у вищевказаному протоколі судового засідання, під час судового розгляду справи №383/85/14-п головуючим у справі суддею ОСОБА_8 повідомлено учасникам, яка справа розглядається, встановлено особу, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 , останньому роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП, оголошено склад суду та право на заявлення відводів, при цьому відводу складу суду та секретарю судового засідання не надійшло, встановлено особу захисника особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та задоволено клопотання особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 про надання можливості для ознайомлення з матеріалами справи, внаслідок чого у судовому засіданні було оголошено перерву на узгоджений з ОСОБА_6 час, а саме 30 хвилин. Після ознайомлення ОСОБА_6 та його захисника - адвокат ОСОБА_7 з матеріалами справи, суддею ОСОБА_8 продовжено розгляд справи та оголошено клопотання представників преси про надання дозволу на фото-відео фіксацію судового процесу, проти задоволення якого сторона захисту не заперечувала. З метою вирішення вищевказаного клопотання суд видалився до нарадчої кімнати, по поверненню з якої оголосив ухвалу та роз`яснив її зміст. У подальшому, головуючим оголошено протокол про адміністративне правопорушення та заслухано особу, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 , який у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що дійсно перебував у місці, що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення день та час, однак належним йому автомобілем не керував, так як ним керувала ОСОБА_19 , а він був пасажиром, при цьому заперечив факт зупинки автомобіля працівниками поліції, а також підтвердив факт телефонної розмови з начальником ДАІ, проте заперечив, що останній йому повідомляв про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Після надання особою, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 пояснень по суті викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , старшого інспектора ДРС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_71 , яке підтримано особою, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 . З метою вирішення вищевказаного клопотання суд видалився до нарадчої кімнати, по поверненню з якої оголосив ухвалу та роз`яснив її зміст. У подальшому, у судовому засіданні отримано пояснення від ОСОБА_69 та ОСОБА_19 , які підтвердили пояснення особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 , заслухано доводи захисника ОСОБА_7 та досліджено наступні докази: довідку; протокол про адміністративне правопорушення; рапорт, зміст якого було оголошено, після чого особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 зазначив, що до місця зазначеного у рапорті вони на автомобілі не доїхали, оскільки в автомобілі з`явився запах горілого; виклик; орієнтування; пояснення; результат пошуку; довідка Армор; облікова картка приватного АМТ; супровідний лист; постанова суду від 11.01.2014 року; супровідний лист; телефонограма. Після дослідження вказаних матеріалів від учасників процесу доповнень, клопотань чи заяв не надійшло. У подальшому, проведено судові дебати, під час яких особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 висловили свої позиції про відсутність складу адміністративного правопорушення, по завершенню чого суд видалився до нарадчої кімнати, по виходу з якої головуючи оголосив постанову, роз`яснив її зміст, порядок та термін оскарження.

У вказаному протоколі зазначено, що сторонам роз`яснено право знайомитися з протокол судового засідання та надавати на нього письмові зауваження на протязі 3 діб з моменту його виготовлення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зауваження особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, ОСОБА_6 чи його захисника - адвоката ОСОБА_7 щодо змісту викладених у вищевказаному протоколі обставин, подані не були.

У обвинувальному акті сторона обвинувачення стверджує, що суддя ОСОБА_8 , порушуючи вимоги законодавства щодо забезпечення при розгляді справи про адміністративні правопорушення всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, 17 січня 2014 року о 09 годині 39 хвилин відкрив судове засідання, оголосив справу, що розглядається, проте не взяв до уваги пояснення ОСОБА_6 , який заперечував факт зупинки його автомобіля працівниками ДАІ, умисно не викликав у судове засідання працівника ДАІ ОСОБА_12 , який складав рапорт про вчинення адміністративного правопорушення, та працівника ДАІ ОСОБА_13 , який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_6 , а також частково задовольнивши клопотання про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які були понятими при складанні протоколу, та безпідставно визнавши за можливе розгляд справи за відсутності інших свідків.

Суд звертає увагу, що вищевказане твердження сторони обвинувачення не ґрунтується на вимогах законодавства України, чинного станом на 17 січня 2014 року, а також на доказах, наявних в матеріалах справи.

Так, ураховуючи, що саме на суддю Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 було покладено обов`язок розгляду справи №383/85/14-п про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 по суті, він зобов`язаний був здійснити її розгляд, для чого мав відкрити судове засідання, у якому і відбувається розгляд справи по суті, а також оголосити справу, яка ним, як суддею, розглядається у визначений день, час та місце за участі осіб, які були викликані, внаслідок чого твердження сторони обвинувачення про те, що суддя ОСОБА_8 17 січня 2014 року о 09 годині 39 хвилин відкривши судове засідання та оголосивши справу, що розглядається, порушив вимоги законодавства щодо забезпечення при розгляді справи про адміністративні правопорушення всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, не знаходять свого об`єктивного підтвердження.

Крім того, твердження сторони обвинувачення про те, що суддя ОСОБА_8 , порушуючи вимоги законодавства щодо забезпечення при розгляді справи про адміністративні правопорушення всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, не взяв до уваги пояснення ОСОБА_6 , який заперечував факт зупинки його автомобіля працівниками ДАІ, суперечить дослідженим під час судового матеріалам кримінального провадження, зокрема протоколом судового засідання у справі №383/85/14-п від 17 січня 2014 року, зауважень щодо змісту якого від ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , як встановлено під час судового розгляду даного кримінального провадження, не надійшло, у якому викладені пояснення ОСОБА_6 щодо викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, які були надані ним під час судового розгляду вказаної справи, у тому числі його заперечення щодо зупинки його автомобіля працівниками ДАІ.

При цьому, як з вищевикладеної частини обвинувачення ОСОБА_8 , так і з повного його змісту, неможливо встановити та стороною обвинувачення не викладено, яким чим ОСОБА_8 під час судового розгляду справи №383/85/14-п про адміністративне правопорушення, тобто до прийняття рішення за результатами її розгляду, зобов`язаний був взяти до уваги пояснення ОСОБА_6 та які дії у зв`язку з наданими ОСОБА_6 таких пояснень зобов`язаний був вчинити під час судового розгляду вказаної справи.

Також, як вбачається з копій та оригіналу клопотання захисника ОСОБА_7 , останній клопотав про виклик в судове засідання для дачі пояснень свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_69 (т.1 а.п.86-87, 267, т.3 а.п.91-92, 293). Аналогічне клопотання захисника ОСОБА_7 щодо виклику у судове засідання цих же осіб відображено і у протоколі судового засідання у справі №383/85/14-п від 17 січня 2014 року.

Інших клопотань, як викладених у письмовій формі, так і в усній формі, ОСОБА_6 та його захисника - адвокат ОСОБА_7 про виклик осіб для їх допиту під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, досліджені під час судового розгляду кримінального провадження докази не містять.

Таким чином, під час судового розгляду справи №383/85/14-п про адміністративне правопорушення захисником ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 було заявлено клопотання про допит як свідків виключно ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_69 , натомість відповідного клопотання про допит під час розгляду вказаної справи як свідка інспектора ВДАІ МГБ Бобринецького РВ УМВС у Кіровоградській області ОСОБА_13 , яким був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП, захисником ОСОБА_6 заявлено не було, що об`єктивно спростовує покази потерпілого, які були надані ним під час судового розгляду кримінального провадження, про те, що його адвокат клопотав про виклик свідка ОСОБА_13 , але це клопотання не було задоволене.

Сам по собі факт складення інспектором ВДАІ МГБ Бобринецького РВ УМВС у Кіровоградській області ОСОБА_13 протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП не є підставою для визнання цієї особи свідком у справі №383/85/14-п про адміністративне правопорушення, у якій розглядається вказаний протокол, та її допиту під час судового розгляду вказаної справи, оскільки жодною з норм законодавства України не було визначено обов`язковість допиту вказаної особи під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення та не було покладено на суддю ОСОБА_8 обов`язку виклику цієї особи у судове засідання для надання показань, зважаючи, зокрема, на принцип змагальності.

Одночасно, суд звертає увагу, що як в усному клопотанні захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , що відображене у протоколі судового засідання у справі №383/85/14-п від 17 січня 2014 року, так і в письмовому, яке приєднано до матеріалів справи №383/85/14-п, оригінал якої стороною обвинувачення надано суду як доказ, не зазначено жодних підстав та обґрунтувань необхідності виклику свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_112 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вищевказане клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 було розглянуто суддею ОСОБА_8 у ході судового розгляду справи №383/85/14-п, за результатами якого постановлено ухвалу від 17 січня 2014 року, якою вирішено: клопотання захисника ОСОБА_7 про допит свідків задовольнити частково; допитати в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_70 та ОСОБА_69 ; в клопотанні захисника щодо допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС ДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 відмовити (т.1 а.п.89-90, 269, т.3 а.п.94-95, 295).

При цьому, у мотивувальній частині вищевказаної ухвали наведено мотиви, з яких суддя ОСОБА_8 виходив при частковому задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , а саме: «Що стосується виклику та допиту в судовому засіданні свідків (понятих) ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , суд вважає за недоцільне їх допитувати, оскільки факт того, що ОСОБА_6 не був присутній під час складення протоколу ніким не оспорюється, про що останній не заперечив в судовому засіданні, надавши пояснення, що він перебував за межами району та не мав можливості з`явитися до відділення ДАІ в призначений йому час. Що стосується допиту, в якості свідка старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС ДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 , то суд також вважає, що його допит не є доцільним, так як в матеріалах справи наявний рапорт цієї особи, яка засвідчила своїм підписом даний факт, який знайшов своє відображення в протоколі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності. Для повного та об`єктивного розгляду справи, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника, що стосується допиту свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_71 , які, зі слів ОСОБА_6 , були з ним в автомобілі, коли останній рухався в зазначеному в протоколі відрізку шляху».

Суд звертає увагу, що ОСОБА_6 , звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційної скаргою на постанову, яка була винесена суддею ОСОБА_8 17 січня 2014 року за результатами розгляду справи №383/85/14-п про адміністративне правопорушення, не вказував на незаконність та безпідставність ухвали судді ОСОБА_104 від 17 січня 2014 року, якою частково задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про допит свідків, а також не звертався до суду апеляційної інстанції з клопотання про виклик допит свідків, у допиті яких було відмовлено під час розгляду вказаної справи суддею ОСОБА_8 , натомість розгляд вказаної апеляційної скарги, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відбувся також без проведення судом апеляційної інстанції допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та старшого інспектора ДПС ОСОБА_12 .

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про недоведеність стороною обвинувачення неможливості всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи №383/85/14-п про адміністративне правопорушення без виклику працівника ДАІ ОСОБА_12 , який складав рапорт про вчинення адміністративного правопорушення, та працівника ДАІ ОСОБА_13 , який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_6 , а також свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які були понятими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а так само не обґрунтовано, внаслідок чого не доведено, у чому саме полягав умисел ОСОБА_8 , який за твердженням сторони обвинувачення, полягав у не виклику вказаних осіб.

За результатами розгляду справи №383/85/14-п про адміністративне правопорушення, ОСОБА_8 , як суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області, 17 січня 2014 року винесено постанову, яку сторона обвинувачення вважає завідомо неправосудною.

Як вбачається з вищевказаної постанови, суддею встановлено, що 29 грудня 2013 року о 12 годині 30 хвилин на автодорозі Київ - Овруч 20 км. ОСОБА_6 керував автомобілем Шкода д/н НОМЕР_1 , та не виконав вимогу працівника міліції про зупинку транспортного засобу, яка подавалась за допомогою жезла та свистка, згідно рапорту старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_12 , вх.21 від 04 січня 2014 року, чим водій ОСОБА_6 порушив п.2.4 Правил дорожнього руху України.

Також, у зазначеній постанові наведені покази ОСОБА_6 , який свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, відомості про допит свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_69 , які підтвердив показання ОСОБА_6 та викладену ним версію подій, однак суддя до показів цих свідків поставився критично та не взяв їх як за достатній та належний доказ, мотивуючи це тим, що ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_71 всі разом слідували в одному автомобілі і мали одну мету, а саме автопробіг до Президента України, при цьому момент зупинки автомобіля вони могли і не бачити, натомість взяв до уваги сам протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП, який складений в присутності свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які надали окремо пояснення, що протокол було складено в їх присутності за відсутності ОСОБА_6 , який був повідомлений належним чином про час та місце складання протоколу, та рапорт старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_12 , який зазначив обставини справи в своєму рапорті.

За наведених обставин, у відповідності до вказаної постанови, суддя ОСОБА_8 дійшов висновку, що винуватість у скоєнні ОСОБА_6 підтверджується зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення АА2 421581 від 08 січня 2014 року та рапортом старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_12 , вх.21 від 04 січня 2014 року, внаслідок чого констатував, що дії ОСОБА_6 кваліфіковано вірно за ст.122-2 КУпАП, а вину доведено повністю. При визначенні адміністративного стягнення, суддя врахував обставини справи, що ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП, вину свою у скоєному правопорушенні не визнав, до адміністративної відповідальності притягується вперше, відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують вину ОСОБА_6 , а тому вважав, що останнього слід притягнути до адміністративної відповідальності, призначивши адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, що забезпечить досягнення мети адміністративного стягнення, запобіганню вчинення нових правопорушень.

Суддею ОСОБА_8 роз`яснено порядок оскарження вказаної постанови до суду апеляційної інстанції, а також ОСОБА_6 та його захиснику - адвокату ОСОБА_7 17 січня 2014 року вручені копії цієї постанови.

Зміст постанови судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 від 17 січня 2014 року у справі №383/85/14-п дає підстави для висновку, що це судове рішення відповідає вимогам ст.283 та ст.284 КУпАП (в редакції, що діяла станом на 17 січня 2014 року) щодо змісту, форми та виду постанови по справі про адміністративне правопорушення, а також є належно мотивованою, її зміст є зрозумілим без звернення до матеріалів справи та законодавства, у ній визначені підстави та обставини, на яких вона ґрунтується, ясно, чітко, у логічному зв`язку зазначено, чому і як саме ці обставини та підстави дозволили суду зробити відповідні висновки та ухвалити рішення, наведено всі докази та доводи учасників судового розгляду і надано їм суддею власну оцінку, встановивши певну подію та факти, керуючись внутрішнім переконанням. Вказана постанова, на переконання суду, відповідає позитивному змісту застосованого суддею матеріального закону, а саме диспозиції та санкції ст.122-2 КУпАП (в редакції, що діяла станом на 17 січня 2014 року), якою було встановлено відповідальність за невиконання водіями вимог працівника міліції про зупинку транспортного засобу.

Як зазначено у Висновках №3 (2002) та № 11 (2008) КРЕС до уваги Комітету Міністрів Ради Європи судові помилки у визначенні чи застосуванні закону та здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляцій. Є неприйнятною можливість притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійсненні судових функцій. КРЕС підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур перегляду рішень у судах. Провадження щодо судді має здійснюватися з урахуванням конституційного принципу незалежності суддівської діяльності, відповідно до якого воно не може бути спрямоване на оцінку судових рішень суддів, які можуть піддаватися критиці лише шляхом оскарження відповідно до закону. Той факт, що рішення судді може бути переглянуте, змінено чи скасоване, не може бути підставою для відповідальності. Відповідальність суддів не повинна поширюватися на зміст їх рішень або на випадки судових помилок.

Конституційний суд України у мотивувальній частині Рішення від 11.03.2011 № 2-рп/2011 визначив, що давати оцінку процесуальним діям суддів щодо розгляду конкретної судової справи можуть тільки суди апеляційної чи касаційної інстанції.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади» виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Додатком до Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року на 1098-му засіданні заступників міністрів, зазначено (встановлено), що рішення судів не можуть підлягати будь-якому перегляду поза межами апеляційних процедур, закладених в законодавстві (§16); коментуючи рішення суддів, виконавча та законодавча влада мають уникати критики, яка може підірвати незалежність судової влади або довіру до неї (§18).

У Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, головним чином, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини (п.57).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2014 року у справі №383/85/14-п, яке, зокрема, було роз`яснено йому суддею ОСОБА_113 після оголошення змісту вказаної постанови, та звернувся до Апеляційного суду Кіровоградської області з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення за ст.122-2 КУпАП відносно нього скасувати, а справу закрити.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2014 року у справі №33/781/94/14 апеляційна скарга ОСОБА_6 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2014 року задоволена, постанова скасована, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

У вказаній постанові суд апеляційної інстанції констатував, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 №421581 від 08.01.2014 року та на рапорті старшого інспектора ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 .

Однак, з рапорту вказаного інспектора ДАІ не вбачається, що 29.12.2013 року близько 12 години 30 хвилин на 20 км а/д Київ-Овруч в с. Нові Петрівці автомобілем «Шкода» н.з. НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_6 .

За показаннями свідків ОСОБА_69 та ОСОБА_19 , які вони дали в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_6 керував вказаним транспортним засобом лише в м. Києві, а за містом, в тому числі у зазначеному в рапорті районі, автомобілем керувала ОСОБА_19

Складений за відсутності ОСОБА_6 , з порушенням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом є надуманим, так як не зрозуміло з чого виходив інспектор ДАІ ОСОБА_13 вказавши в протоколі про те, що автомобілем «Шкода» д.н. НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_6 , хоча в протоколі відсутні пояснення останнього стосовно зазначених в протоколі обставин.

Суд першої інстанції, розглядаючи дану справу по суті, не звернув свою увагу на зазначені порушення законодавства, дав неправильну оцінку показанням свідків, не вірити яким у місцевого суду не було ніяких підстав, та за відсутності будь-яких доказів помилково прийшов до висновку про винність ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Тому, з урахуванням викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова районного суду стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

За змістом вказаної постанови апеляційного суду підставою для скасування рішення суду першої інстанції стала неправильна оцінка наявних у справі доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, який складений з порушеннями відповідного порядку, показань свідків, а також встановлена судом апеляційної інстанції недостатність доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення. При цьому суд апеляційної інстанції констатував саме помилковість висновків судді ОСОБА_8 щодо доведеності вини ОСОБА_6 , а не порушення процедури судового розгляду, зокрема з мотивів, які наведені в обвинувальному акті.

Таким чином, вищевказана постанова Апеляційного суду Кіровоградської області, міститься зовсім інші підстави скасування постанови судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2014 року у справі №383/85/14-п, ніж передбачені статтею 375 КК України, які б давали підстави для обвинувачення судді у постановленні завідомо неправосудного рішення.

Отже, матеріали справи №383/85/14-п, які надані стороною обвинувачення як доказ вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, не містять жодних доказів того, що потерпілий ОСОБА_6 під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно нього, заявляв суду першої інстанції, зокрема судді ОСОБА_8 про те, що він є саме учасником руху «Автомайдан», а також ці матеріали не вказують на обізнаність судді ОСОБА_8 , на час постановлення ним постанови у справі №383/85/14-п, щодо наявності неправдивих відомостей зазначених як у рапорті старшого інспектора ДПС ОСОБА_12 від 04 січня 2014 року, так і у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного ОСОБА_13 . При цьому, у своїй апеляційній скарзі та під час перегляду судом апеляційної інстанції постанови від 17 січня 2014 року у справі №383/85/14-п, ОСОБА_6 не зазначав про неповноту чи неправильність протоколу судового засідання від 17 січня 2014 року у справі №383/85/14-п, яким фіксувався хід судового засідання судом першої інстанції. Окрім того, зміст постанови Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2014 року свідчить виключно про неправильну оцінку доказів та помилковість висновку судді ОСОБА_8 про винність ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, що в свою чергу спростовує висунуте стороною обвинувачення твердження щодо наявності умислу в судді ОСОБА_8 на ухвалення постанови саме про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП та позбавлення останнього права керування транспортним засобом.

Суд не приймає до уваги як допустимі докази надані стороною обвинувачення копії повідомлення про підозру та обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000058 за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, оскільки такі не відповідають вимогам, визначеним у ст.84 КПК України, не встановлюють обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а є процесуальними рішеннями сторони обвинувачення, складеними за результатами власної суб`єктивної оцінки зібраних доказів.

Одночасно, суд звертає увагу, що постановою слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області від 25 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000383, копія якої була подана суду стороною обвинувачення під час судового розгляду як доказ, вирішено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383 від 12 листопада 2014 року закрити, у зв`язку з відсутністю в діях інспектора ВДАІ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_13 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

У вказаній постанові зазначено, що в ході розслідування достатніх об`єктивних даних про можливу наявність в дія інспектора ВДАІ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_13 з приводу складання ним протоколу АА2 №421581, ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, не встановлено, оскільки ним проведена перевірка та складено протокол відносно ОСОБА_6 за ст.122-2 КУпАП з дотриманням вимог ст.ст.1, 6, 7, 8, 254, 256, 260, 265-1, 285 КУпАП, на підставі рапорту, який надійшов з Департаменту ДАІ МВС України. Таким чином, враховуючи, що при проведенні розслідування документальних даних про можливу причетність інспектора ВДАІ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_13 до службового підроблення не здобуто, а даних про те, що він знав або здогадувався про завідому неправдивість зазначених у рапорті ОСОБА_12 даних не встановлено.

Суд звертає увагу, що судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється виключно у межах пред`явленого особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, звинувачення, яке викладається уповноваженою на це особою у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_8 , при розгляді справи №383/85/14-п про адміністративне правопорушення, встановлював наявність або відсутність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, в межах пред`явленого йому звинувачення інспектором ВДАІ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_13 , яке було викладене останнім у протоколі серії АА2 №421581 від 08 січня 2014 року про адміністративне правопорушення, який, як вбачається з вищевказаної постанови слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області від 25 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000383, складений з дотриманням вимог ст.ст.1, 6, 7, 8, 254, 256, 260, 265-1, 285 КУпАП.

Показаннями допитаних під час судового розгляду свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_103 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та жодним іншим доказом сторони обвинувачення не підтверджуються доводи сторони обвинувачення щодо наявності у діях ОСОБА_8 сторонніх мотивів для прийняття зазначеного в обвинувальному акті судового рішення, зокрема корисливих, кар`єриських мотивів та інших особистих інтересів, у чому виражається неправосудність винесеної постанови, а загалом і прямого умислу на вчинення кримінального правопорушення, як його суб`єктивної сторони.

Також не заслуговує на увагу посилання сторони обвинувачення, як на доказ вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, на досліджену судом під час судового розгляду копію висновку Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції Вищої ради правосуддя від 24 березня 2015 року за №12/02-15 та ухвалу Вищої ради юстиції від 10 вересня 2015 року за №463/о/15-15 «Про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 », оскільки за результатом її розгляду рішенням ВРЮ від 17 березня 2016 року під №580/о/15-16 відмовлено у внесенні подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_8 з посади судді у зв`язку з порушенням присяги.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з висновками, які наведені у цьому рішенні Вищої ради юстиції, допущена суддею неправильна оцінка доказів у справі вказує на порушення норм процесуального права, однак ці порушення не є такими, що свідчать про порушення суддею присяги, а також про відсутність у висновку ТСК від 24 березня 2015 року №12/02-15 та доданих до нього матеріалів достатніх доводів, які б свідчили про грубу недбалість чи навмисне порушення закону суддею ОСОБА_8 під час розгляду та прийняття судового рішення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 і були б підставою для звільнення його з посади у зв`язку з порушенням присяги.

Матеріали особової справи №12 судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 (т.2 а.п.126-271), в якій наявні документи, які сформовані під час перебування ОСОБА_8 на посаді судді вказаного суду, суд сприймає виключно як дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , при цьому звертає увагу на виключно позитивні характеристики та відсутність дисциплінарних стягнень застосованих відносно судді ОСОБА_8 .

Із урахуванням вищевикладеного та на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що суддею ОСОБА_8 справа №383/85/14-п про адміністративні правопорушення, постанову у якій сторона обвинувачення вважає завідомо неправосудною, розглянута у строк, визначений ст.277 КУпАП в редакції, що була чинною станом на 17 січня 2014 року (15 днів з дня надходження відповідного протоколу), за правилами територіальної підсудності та своїх юрисдикційних повноважень як судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області, на підставі та виключно в межах належного процесуального приводу - протоколу про адміністративне правопорушення, який складено уповноваженою на це службовою особою, відповідно до ст.255 КУпАП (у редакції, чинній станом на день складання протоколу) і містить всі обов`язкові реквізити, згідно ст.256 КУпАП (у редакції, чинній станом на день складання протоколу). Провадження у вказаній судовій справі розпочато за наявності процесуальних підстав, які підлягали розгляду в порядку судочинства у справі про адміністративне правопорушення в районному суді, як суді першої інстанції. При цьому, суддею ОСОБА_8 було дотримано належну судову процедуру щодо підготовки справи до розгляду, її призначення, проведено судовий розгляд за участю зацікавлених осіб, який складався із стадій встановлення осіб - учасників процесу, розв`язання клопотань, оголошення перерви для ознайомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з матеріалами справи, заслуховування пояснень як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і свідків сторони захисту, дослідження інших доказів, проголошення постанови, роз`яснення порядку її оскарження, вручення у визначені КУпАП строки її копії. Суддею ОСОБА_8 , крім вищевикладеного, було забезпечено під час судового процесу реалізацію принципів змагальності, безпосередності дослідження доказів, гласності, а також забезпечено право особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, на захист та оскарження. Ці значимі в контексті оцінки правосудності будь-якого судового рішення процесуальні елементи не тільки не спростовані стороною обвинувачення, а й навпаки, знайшли своє беззаперечне документальне підтвердження під час судового розгляду.

Підсумовуючи вищевикладене, суд уважає, що ключова обставина, з огляду на сформульоване обвинувачення, стосовно того, що ОСОБА_8 , після ознайомлення з матеріалами судової справи №383/85/14-п усвідомлював, що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані про наявність адміністративного правопорушення, а також, що ОСОБА_8 виніс завідомо незаконну постанову від 17 січня 2014 року, в описовій частині якої зазначив завідомо неправдиві дані, при цьому свідомо прагнув та бажав всупереч матеріальному та процесуальному закону і встановленим фактичним обставинам, встановленим у справі, постановити судове рішення, яке за своєю суттю не може бути і не є актом правосуддя, бажав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді підриву авторитету та престижу органів державної судової влади України, порушення конституційних прав громадянина, грубого порушення встановленого порядку реалізації конституційних засад здійснення судочинства в Україні, не знайшла свого підтвердження у під час судового розгляду, унаслідок чого підстави вважати доведеним пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суду відсутні.

Крім того, стороною обвинувачення не доведено та під час судового розгляду не встановлено, у тому числі шляхом допиту потерпілого та свідків, твердження, яке викладене в обвинувальному акті, щодо ухвалення вищевказаної постанови з метою уникнення можливих негативних наслідків для власної кар`єри та отримання преференцій для власної кар`єри, тобто в особистих інтересах, оскільки будь-яких доказів, які свідчать про те, що станом на день ухвалення постанови вирішувалося питання про звільнення ОСОБА_8 з займаної посади чи притягнення його до відповідальності, а також як станом до, так і після ухвалення постанови, ОСОБА_8 звертався до відповідних органів чи посадових осіб із заявами чи проханнями про переведення його до іншого суду, у тому числі вищої інстанції, до органів суддівського самоврядування чи іншого суддівського органу, матеріали кримінального провадження не містять.

Також, суд звертає увагу, що твердження сторони обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті, а саме ухвалив постанови з метою виявлення свого лояльного ставлення до чинної на той час влади є неконкретизованим, оскільки об`єктивно є не зрозуміло, до яких саме представників та якої саме з гілок влади вказаним чином ОСОБА_8 проявляв лояльність, при цьому жодним з наданих стороною обвинувачення та досліджених під час судового розгляду доказом така версія сторони не підтверджується та є недоведеною.

Судом відхиляються як необґрунтовані доводи сторони обвинувачення, висловлені прокурором у судових дебатах, із посиланням на власний аналіз правозастосовної практики судді ОСОБА_8 за період здійснення ним правосуддя у Бобринецькому районному суді Кіровоградської області. Так, за твердженням прокурора суддя ОСОБА_8 за результатом розгляду справ про адмінправопорушення застосував щодо ОСОБА_6 більш суворе адміністративне стягнення, ніж зазвичай застосовував у аналогічних справах. Указане твердження не підтверджене належними доказами та не може свідчити про наявність умислу у ОСОБА_8 на ухвалення завідомо неправосудного рішення. Як зазначалося вище, застосований щодо ОСОБА_6 вид та міра адміністративного стягнення не виходить за межі санкції ст.122-2 КУпАП.

Також є неприйнятним твердження прокурора щодо відсутності будь-якого значення для цілей доказування у цьому кримінальному провадженні висновків Вищої ради правосуддя, що наведені у рішенні від 17 березня 2016 року під №580/о/15-16, яким відмовлено у внесенні подання до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_8 з посади судді у зв`язку з порушенням присяги. У обґрунтування цього рішення зазначено, що допущені суддею під час розгляду справи про адміністративне правопорушення порушення норм процесуального права не є такими, що свідчать про порушення суддею присяги.

З огляду на правовий статус Вищої ради правосуддя, як конституційного колегіального органу, передбаченого ст.131 Конституції України (в редакції, яка була чинною на час прийняття цього рішення), із квазісудовими повноваженнями у дисциплінарному провадженні щодо суддів, рішення останньої не можуть бути не враховані судом при наданні оцінки висунутому обвинуваченню на предмет обґрунтованості в частині порушення суддею ОСОБА_8 присяги судді під час розгляду зазначеної в обвинувальному акті справи про адміністративне правопорушення, однак не покладаються в основу остаточного рішення по суті у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року №7-р/2020 у справі № 1-305/2019(7162/19), за частиною четвертою статті 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку. Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) у Доповіді стосовно незалежності судової влади, схваленій на 82-му пленарному засіданні, яке відбулось 12-13 березня 2010 року, встановлюючи межі «функційного імунітету суддів», визначила його як імунітет від кримінального переслідування за діяння, вчинені під час виконання своїх функційних обов`язків судді, за винятком умисних злочинів, зокрема отримання хабаря (пункт 61). Отже, суддю може бути притягнуто до кримінальної відповідальності лише у випадку, коли правопорушення вчинено умисно, має місце свавільне зловживання повноваженнями судді, що перешкоджає здійсненню правосуддя чи переслідує нелегітимні цілі (заподіяння шкоди іншим особам або суспільним інтересам тощо), прикриваючись виконанням вимог закону. Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що будь-яке кримінальне обвинувачення щодо судді має ґрунтуватися на приписах кримінального закону, що є достатньо чіткими, зрозумілими, однозначними та передбачними, за умови встановлення гарантій, які забезпечують незалежність судді при здійсненні правосуддя.

Натомість, твердження сторони обвинувачення, які викладені в обвинувальному акті, щодо постановлення суддею ОСОБА_8 завідомо неправосудної постанови, вчинене в інших особистих інтересах, тобто у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, з урахуванням встановлених під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, які викладені вище, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення, які не підтверджені дослідженими під час судового розгляду наданими стороною обвинувачення доказами.

Рішенням Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року № 7-р/2020 статтю 375 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Разом із цим, абзацом 2 резолютивної частини вказаного рішення встановлено, що стаття 375 КК України, визнана неконституційною, втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а тому зазначена норма є такою, що втратила чинність з 11 грудня 2020 року, тобто після складення та направлення обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні до суду.

Із 29 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» від 01.12.2022 №2810-ІХ, яким, серед іншого, з частини першої статті 284 КПК України виключено пункт 4, яким передбачалася підстава для закриття кримінального провадження - набрання чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою (вказаний пункт визнаний таким, що не відповідає Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2022 № 3-р(II)/2022 та втратив чинність з 08.09.2022).

Натомість частину першу статті 284 КПК України доповнено пунктом 4-1, яким передбачено нову підставу для закриття кримінального провадження - втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Також, частину другу статті 284 КПК України доповнено пунктом 1-2, який передбачає закриття кримінального провадження судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття кримінального провадження за цією підставою.

Цим же законом КПК України доповнено Главою 36-1, якою врегульовано порядок здійснення кримінального провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

Відповідно до ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно з ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Після набрання чинності вказаними змінами у судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_8 було роз`яснено наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, однак останній згоди на ухвалення такого рішення не надав та заперечував проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У зв`язку з такою позицією обвинуваченого судовий розгляд та дослідження доказів було продовжено у раніше визначеному порядку та обсязі.

У зв`язку із вказаними змінами до КПК України судом відхиляються аргументи сторони захисту щодо необхідності застосування при вирішенні даної справи, як релевантних, правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 02.08.2022 у справі №592/6875/15-к, оскільки наведені в ній висновки щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм кримінального процесуального закону при постановленні своїх рішень у цій справі стосувалися наявності чи відсутності підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.4 (а не п.4-1) ч.1 ст.284 КПК України, якщо обвинувачений проти цього заперечує. Вказані в цій постанові правові позиції щодо цього питання виснувані Верховним Судом до набрання чинності Законом №2810-ІХ від 01.12.2022, яким на законодавчому рівні врегульовано процесуальний порядок здійснення кримінального провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, хоча висновки ВС повністю відповідають положенням вказаного закону.

Із аналогічних підстав судом відхиляються аргументи сторони захисту з посиланням на правові позиції, викладені у постанові ВП ВС від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, щодо відсутності необхідності дослідження фактичних обставин, перевірки їх доказами, кваліфікації вчиненого та встановлення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні діяння, яке раніше було передбачене ч.2 ст.375 КК України, що втратила чинність за рішенням Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року №7-р/2020, оскільки зазначена правова позиція також сформована Верховним Судом до набрання чинності Законом №2810-ІХ від 01.12.2022.

Чинною на час розгляду справи ч.3 ст. 479-2 КПК України передбачено обов`язок суду встановлення причетності/непричетності обвинуваченого до вчинення діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, якщо останній заперечує проти закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Разом із цим суд погоджується із аргументами сторони захисту щодо ретроспективної дії рішення КСУ від 11.06.2020 №7-р/2020 відносно діянь, передбачених ч.2 ст.375 КК України, які в часі були вчинені до втрати чинності вказаною нормою.

Також судом відхиляються доводи сторони захисту щодо підписання неуповноваженою особою повідомлення про підозру від 13.11.2015 ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, з огляду на наступне.

Згідно з позицією захисту вказане повідомлення складене та підписане заступником Генерального прокурора України ОСОБА_109 , який не входив до складу групи прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, а тому не мав права складати та підписувати повідомлення про підозру.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.481 КПК України письмове повідомлення про підозру судді здійснюється Генеральним прокурором або його заступником.

Згідно з правовою позицією ВП ВС, яка наведена у постанові від 11.12.2019 у справі 536/2475/14-к, письмове повідомлення про підозру судді може здійснювати лише Генеральний прокурор або його заступник. Це повноваження Генерального прокурора або його заступника є винятковим і не може бути передоручене іншим прокурорам чи слідчим. Для реалізації цього повноваження ані Генеральний прокурор, ані його заступник не повинні обов`язково здійснювати процесуальне керівництво у відповідному кримінальному провадженні щодо судді, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство такої вимоги не встановлює. Вручення повідомлення про підозру судді іншою уповноваженою особою за умови, що рішення було прийняте та підписане визначеним на це статтею 481 КПК України суб`єктом, не порушує гарантії суддівської незалежності. Тому Генеральний прокурор або його заступник можуть доручити слідчому або іншому прокурору вручити судді повідомлення про підозру.

Щодо доводів захисника про втрату процесуального статусу потерпілого ОСОБА_6 з моменту оголошення рішення Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року № 7-р/2020 суд зазначає наступне.

Підстави для набуття процесуального статусу потерпілого та порядок залучення особи як потерпілого врегульовано приписами ст.55 КПК України, згідно з частиною першою якої (у редакції, що була чинною станом на 20.05.2016) потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з формулюванням висунутого ОСОБА_8 обвинувачення ОСОБА_114 є особою, якій унаслідок вчинення злочину заподіяна шкода у вигляді порушення законних прав, свобод і інтересів громадянина, якого протягом 3 місяців було протиправно позбавлення права керувати транспортними засобами, що цілком відповідає вимогам, визначеним у ч.1 ст.55 КПК України.

Статтею 55 КПК України не визначено часових рамок та інших умов, за настання яких особа втрачає процесуальний статус потерпілого.

Разом із цим суд вказує на наступне.

Положеннями ст.55 КПК України передбачено три способи набуття особою статусу потерпілого:

- з моменту подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення;

- з моменту подання особою заяви про залучення її до провадження як потерпілого;

- з моменту визнання слідчим, прокурором чи судом особи потерпілою за її письмовою згодою.

Тобто, у разі, якщо особа не є заявником, вона може бути залучена як потерпілий лише у разі подання після початку кримінального провадження заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.3 ст.55 КПК).

Відповідно до ч.7 ст.55 КПК України якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Надані прокурором та долучені до справи матеріали досудового розслідування не містять заяви ОСОБА_6 про вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Як зазначалося вище, відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР були внесені не на підставі заяви останнього, а з іншої підстави - рапорту заступника начальника відділу прокуратури Кіровоградської області про можливу наявність в діях одного із суддів Бобринецького районного суду Кіровоградської області ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.

Так само у цих матеріалах відсутня заява ОСОБА_6 про залучення його до провадження як потерпілого або письмова згода на визнання потерпілим.

З початку досудового розслідування ОСОБА_6 мав процесуальний статус свідка у цьому провадженні, а 20.05.2016 був допитаний слідчим як потерпілий (т.3 а.п.406-409), перед чим йому була вручена для ознайомлення пам`ятка про права та обов`язки потерпілого відповідно до абз. 2 ч.2 ст.55 КПК України, однак за відсутності його письмової заяви чи згоди на залучення чи визнання потерпілим. Разом із цим, нормами КПК України прямо не передбачено обов`язкової письмової форми для такої процесуальної дії чи прийняття процесуального рішення, як залучення потерпілого.

За таких обставин суд констатує, що під час досудового розслідування мало місце порушення порядку залучення до участі у кримінальному провадженні як потерпілого ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю його письмової заяви чи згоди, що передбачені ст.55 КПК України, однак вказане порушення не впливає на прийняття судом першої інстанції у цій справі остаточного рішення по суті.

Водночас суд наголошує, що із урахуванням формулювання висунутого обвинувачення, в якому зазначено, що внаслідок постановлення завідомо неправосудної постанови було порушено законні права, свободи та інтереси ОСОБА_6 , останній є потерпілим у кримінально-правовому значенні, як жертва кримінального правопорушення, за умови доведення винуватості обвинуваченого. Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України (п.24 постанови ВП ВС від 16.01.2019 у справі №439/397/17).

За приписами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування відповідно до ст.92 КПК України покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Суд же, відповідно до ст.26 КПК України, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При вирішенні питання про достатність встановлених під час судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст.17 КПК України, що передбачають наступне: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», п.150).

Згідно з положеннями ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього кодексу, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.479-2 КПК України якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Оцінивши кожний наданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, яка втратила чинність, не знайшло свого підтвердження, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати його невинуватим та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373, ч.3 ст.479-2 КПК України, оскільки під час судового розгляду не було доведено поза розумним сумнівом, що в діях обвинуваченого є склад зазначеного кримінального правопорушення.

У зв`язку з невизнанням стороною захисту обставин вчинення обвинуваченим дій та їх мотивів, які зазначені у формулюванні обвинувачення та, відповідно, підлягали доведенню стороною обвинувачення в межах висунутого обвинувачення, судом не застосовується як підстава для виправдання обвинуваченого п. 2 ч.1 ст.284 КПК України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення), на чому наполягала сторона захисту, оскільки остаточне судове рішення в цій справі ухвалено саме у результаті оцінки доведеності доказами наявності в діях обвинуваченого складу інкримінованого кримінального правопорушення, який був передбачений законом, що втратив чинність (п. 3 ч. 1 ст. 373, ч.3 ст.479-2 КПК України).

Під час розгляду даного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 пред`явив цивільний позов до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 25000 гривень 00 копійок. Позовна заява надійшла до суду 04.07.2016 та була прийнята до розгляду в межах кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 КПК України, суд залишає позов без розгляду.

Ураховуючи, що за результатами розгляду даного кримінального провадження суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення виправдувального вироку, цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає позивачу пред`явити такий позов у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.265 Цивільного кодексу України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження, окрім надання тимчасового доступу до речей і документів, під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувалися.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 5, 100, 128, 129, 284, 369-371, 373, 479-2 КПК України, ст. 4, 5, 375 КК України, Рішенням Конституційного Суду України від 11.06.2020 №7-р/2020, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, яка втратила чинність, та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373, ч.3 ст.479-2 КПК України у зв`язку з недоведеністю у його діях складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - залишити без розгляду.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: оригінал судової справи №383/85/14-п на 77 (сімдесяти семи) аркушах, що знаходиться в томі №3 на сторінках 261-336 кримінального провадження від 26 червня 2015 року під №0000096, - повернути до Бобринецького районного суду Кіровоградської області після набрання цим вироком законної сили.

Інші документи, які надані сторонами, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку у день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1