Справа № 953/5404/24
н/п 1-кс/953/5970/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000360 від 16.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2024 року до Київського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000360 від 16.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, що було вилучено в ході проведених обшуків, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР №0000360 від 16.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що будучи обізнаними про введення на території України воєнного стану на підставі відповідного указу Президента України, у невстановленої групи осіб, виник злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

В ході досудового розслідування отримано інформацію, щодо групи осіб, які можуть бути причетні до вищевказаної діяльності.

Так, отримано інформацію, що міжнародне хакерське угрупування під назвою «77th», учасники якого є мешканцями України, Польщі, Казахстану та «рф» здійснює протиправну діяльність, що полягає у створенні, використанні, розповсюдженні та збуті шкідливих програмних засобів, а також їх наданні представникам країни агресора «рф».

Усвідомлюючи, що на території України введено воєнний стан на підставі відповідного указу Президента України невстановлена група осіб, допомагаючи представникам «рф» створювати, використовувати та розповсюджувати шкідливі програмні засоби, надають технічні можливості для проведення підривної діяльності проти України представникам держави агресора.

Крім того, встановлено, що вказані шкідливі програмні засоби активно використовуються представниками спецслужб країни-агресора «рф» та підконтрольними їм хакерськими угрупованнями для протиправної діяльності з нанесення шкоди суверенітету та послаблення обороноздатності України, а саме кібератак на інформаційно-телекомунікаційні системи об`єктів критичної інфраструктури та органів державної влади України.

01.08.2024 за результатом проведення обшуку, який проводився на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2024 року, за місцем реєстрації та фактичного проживання громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у домоволодінні та надвірних прибудинкових спорудах за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

- жорсткий диск «Kingston» s/n 50026B728313EA9B;

- жорсткий диск «Samsung» s/n SNS6P5NX0T109937F;

- жорсткий диск «Apacer» s/n AP480GAS350;

- жорсткий диск «Toshiba» s/n 353XGMXNSWK7;

- мобільний телефон «Iphone 15 PRO», темного кольору з карткою мобільного оператора зв`язку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 ;

Крім того, 01.08.2024 за результатом проведення обшуку, який проводився на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2024 року, за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy S20 FE», серійний номер: НОМЕР_5 , IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , з оператором мобільного зв?язку «lifecell»: НОМЕР_8 , синього кольору, в чохлі чорного кольору;

- SSD-накопичувач фірми «Gigabyte», серійний номер: НОМЕР_9 , модель: GP-GSM2NE8128GNTD;

- вінчестер «Western Digital», серійний номер: НОМЕР_10 , модель: WD10EZEX-22MFCAO;

Крім того, 01.08.2024 за результатом проведення обшуку, який проводився на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2024 року, за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Iphone 13, зеленого кольору, imei 1: НОМЕР_11 , imei 2: НОМЕР_12 , з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_13 ;

- жорсткий диск «Leven», s/n НОМЕР_14 .

Предмети, вилучені за результатом проведення вказаних обшуків відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть містити відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення.

02.08.2024 постановою слідчого вказані предмети, речі та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою збереження речових доказів відповідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України виникла необхідність у арешті вищенаведених речей.

В судове засідання прокурор не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься довідка про доставку sms. До матеріалів справи долучено заяву про розгляд справи без його участі.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься довідка про доставку sms. До матеріалів справи долучено заяву про розгляд справи без його участі, просить рішення прийняти на розсуд суду.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься довідка про доставку sms.

Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, прокурора відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 ч. 4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

Клопотання про арешт тимчасового вилученого майна, подано прокурором до відділення поштового зв`язку 09.08.2024.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 від 07.08.2024 клопотання про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків. Вказана ухвала отримана 08.08.2024, що підтверджується розпискою.

Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, у зв`язку з чим слідча суддя вважає, що процесуальний строк на подання вказаного клопотання не пропущений, тому вважає за можливе розглянути клопотання по суті.

Правовою підставою арешту майна є кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360 від 16.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

18 липня 2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у домоволодінні та надвірних прибудинкових спорудах за адресою: АДРЕСА_1 .

01 серпня 2024 року в період часу з 16:10 до 18:30 слідчим, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2024, в присутності понятих та оперативних співробітників Управління СБ України в Харківській області проведено обшук, в результаті якого було виявлено та вилучено речі зазначені в клопотанні.

18 липня 2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

01 серпня 2024 року в період часу з 16:03 до 18:19 слідчим, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2024, в присутності понятих та оперативних співробітників Управління СБ України в Харківській області проведено обшук, в результаті якого було виявлено та вилучено речі зазначені в клопотанні.

18 липня 2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі за адресою АДРЕСА_3 .

01 серпня 2024 року в період часу з 15:41 до 18:05 слідчим, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2024, в присутності понятих та оперативних співробітників Управління СБ України в Харківській області проведено обшук, в результаті якого було виявлено та вилучено речі зазначені в клопотанні.

02.08.2024 виявлені та вилучені під час обшуків речі та предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз.2 ч.1 ст.170 КПК України).

Прокурор в клопотанні вказує на таку підставу для накладення арешту на майно як збереження речових доказів.

На переконання органу досудового розслідування вилучені речі можуть містить відомості, які мають значення для досудового розслідування та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Наведені прокурором відомості про обставини вчинення дій, в сукупності з доданими до клопотання матеріалами, дають слідчому судді підстави для висновку, що могли мати місце обставини, про які зазначається у цьому клопотанні.

Як зазначено в клопотанні, метою арешту вилучених речей є забезпечення збереження їх як речових доказів, а необхідність накладення арешту пов`язана з недопущенням його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Дослідивши відомості про вилучені речі, врахувавши твердження прокурора, що вони містить/можуть містити інформацію, яка може мати значення для кримінального провадження та може в подальшому бути використана як докази, а також те, що постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (наявність якої на цьому етапі розслідування тільки констатується слідчим суддею та не надається їй оцінка в частині правомірності/можливості/доцільності віднесення вилученого майна до речових доказів), слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування вилучення відбулося правомірно, а подальше утримання потребує «легалізації» (встановлення правової визначеності щодо неї) з боку слідчого судді шляхом накладення арешту, оскільки передача володільцю на даному етапі досудового розслідування не забезпечить в повній мірі належну схоронність.

Отже, виходячи з фактичних обставин кримінального провадження, встановлених в ході розгляду клопотання, слідчий суддя переконався в тому, що аналіз представлених матеріалів на даному етапі виправдовує утримання органом досудового розслідування вилучених речей для перевірки наявності в них відомостей, що стосуються цього кримінального провадження.

На думку слідчого судді, враховуючи, серед іншого, суспільну небезпеку кримінального правопорушення, яке розслідується, його специфіку, ступінь тяжкості, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. Таке обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності, з дотриманням справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу у вигляді досягнення завдань кримінального провадження та вимогами захисту права власності окремої особи. З огляду на характер кримінального правопорушення, підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у виді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положення кримінального процесуального закону зобов`язує слідчого судді встановити наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, лише під час розгляду клопотання про арешт майна з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з цим, в межах розгляду даного клопотання підставою арешту майна прокурор зазначає саме збереження речових доказів.

З огляду на зазначене, вилучене майно під час обшуків, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже відповідно до ст. 91 КПК України вказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчою суддею не встановлено. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчої судді не виникає.

Беручи до уваги те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини в ході досудового розслідування по ньому, з метою збереження речових доказів, майна, що має доказове значення в даному кримінальному провадженні, та для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, суд вважає клопотання законним та обґрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню.

Питання щодо місця зберігання речових доказів вирішується слідчим у кримінальному провадженні на підставі вимог ст.100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.131, 132, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000360 від 16.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене 01.08.2024 під час проведення обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у домоволодінні та надвірних прибудинкових спорудах за адресою АДРЕСА_1 , майно, а саме на:

- - жорсткий диск «Kingston» s/n 50026B728313EA9B;

- жорсткий диск «Samsung» s/n SNS6P5NX0T109937F;

- жорсткий диск «Apacer» s/n AP480GAS350;

- жорсткий диск «Toshiba» s/n 353XGMXNSWK7;

- мобільний телефон «Iphone 15 PRO», темного кольору з карткою мобільного оператора зв`язку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 .

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене 01.08.2024 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , майно, а саме на:

- мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy S20 FE», серійний номер: НОМЕР_5 , IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , з оператором мобільного зв?язку «lifecell»: НОМЕР_8 , синього кольору, в чохлі чорного кольору;

- SSD-накопичувач фірми «Gigabyte», серійний номер: НОМЕР_9 , модель: GP-GSM2NE8128GNTD;

- вінчестер «Western Digital», серійний номер: НОМЕР_10 , модель: WD10EZEX-22MFCAO.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене 01.08.2024 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , майно, а саме на:

- мобільний телефон Iphone 13, зеленого кольору, imei 1: НОМЕР_11 , imei 2: НОМЕР_12 , з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_13 ;

- жорсткий диск «Leven», s/n НОМЕР_14 .

Майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечити виконання ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1