Справа № 459/2030/24
Провадження № 1-кп/459/149/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому кримінальне провадження № 0000589 стосовно обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, військовослужбовця, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в учиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 408 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, військовослужбовця, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в учиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 28, 29, 30, 31, 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з прямим умислом, з метою уникнути виконання свого обов`язку зі захисту Вітчизни, в особистих інтересах, в умовах воєнного стану, 07.05.2024, близько 11-15 год., перебуваючи у приміщенні управління військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , відкрито відмовився виконати наказ тимчасово виконувача обов?язків командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2024 № 123, а саме: вибути у службове відрядження у військову частину НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 , 07 травня 2024 року для виконання завдань з інженерного (фортифікаційного) обладнання рубежів оборони, а також наказ тимчасово виконувача обов?язків командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2024 № 626, а саме: отримати військову форму; привести свій зовнішній вигляд у відповідність до чинного законодавства; отримати засоби індивідуального захисту (шолом балістичний, бронежилет); забезпечити відповідне зберігання отриманого спорядження.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 28, 29, 30, 31, 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з прямим умислом, з метою уникнути виконання свого обов`язку зі захисту Вітчизни, в особистих інтересах, в умовах воєнного стану, 07.05.2024, близько 11-15 год., перебуваючи у приміщенні управління військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , відкрито відмовився виконати наказ тимчасово виконувача обов?язків командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2024 № 123, а саме: вибути у службове відрядження у військову частину НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 , 07 травня 2024 року для виконання завдань з інженерного (фортифікаційного) обладнання рубежів оборони, а також наказ тимчасово виконувача обов?язків командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2024 № 626, а саме: отримати військову форму; привести свій зовнішній вигляд у відповідність до чинного законодавства; отримати засоби індивідуального захисту (шолом балістичний, бронежилет); забезпечити відповідне зберігання отриманого спорядження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому діяннях не визнав, пояснив, що за професією він є музикантом, а не військовим, присяги військовослужбовця не приймав, його релігійні переконання не дозволяють йому взяти в руки зброю та вбивати людей. Від виконання наказу командира не відмовлявся, так як не усвідомлював, у якому статусі він перебував, оскільки присяги не складав. Також повідомив, що не отримував жодного військового документу, жодних документів не підписував, заяви на грошове утримання не подавав. Зазначив, що він та ОСОБА_5 перебували на посадах стрільця та гранатометника, однак курсу військової підготовки не проходили, після прибуття до військової частини на навчання їх не скеровували. Заяву про переведення на іншу посаду він не писав, його жодним чином не готували до виконання будь-яких завдань. Крім цього, йому не було надано жодного роз`яснення щодо того, куди він має повертатися після звільнення із СІЗО. Обов`язку повернення на військову службу йому роз`яснено також не було, тому він поїхав до свого місця проживання. Щодо причини перебування у Чернівецькій області та поза межами прикордонної зони надати пояснення відмовився, пославшись на ст. 63 Конституції України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому діяннях не визнав, пояснив, що є членом релігійної організації «Релігійна громада (Церква) євангельських християн баптистів України». Після початку війни він та ОСОБА_4 переїхали до теперішнього місця проживання, допомагали церкві, займалися волонтерством. Зазначив, що коли їх доставили у військову частину, вони відразу повідомили, що готові служити, однак зброю брати до рук не будуть. Прийняти присягу та отримати зброю він відмовився. Зазначив, що від виконання наказу командира не відмовлявся, так як йому повідомили що він не є військовослужбовцем, жодних документів він не підписував та не писав, військового квитка у нього не було, заяв щодо грошового утримання не писав, військової підготовки не проходив, раніше був непридатним до військової служби. Зазначив, що в Чернівецькій області перебував по особистих справах. Знаходження у цій області і в той самий час разом із ОСОБА_4 пояснив як співпадіння, наміру перетнути кордон у нього не було.

Незважаючи на заперечення обвинувачених, винуватість кожного із них у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, підтверджується такими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

показаннями свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що він є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , офіцером юридичної служби, лейтенант юстиції. Обвинувачені були військовослужбовцями, які відмовлялися від проходження військової служби та від виконання наказів, які були передбачені статутом. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були зараховані в списки військової частини та рахувались в батальйоні інженерної НОМЕР_3 , однак на які посади, він не пригадує. Він був свідком того, як 07.05.2024 у приміщенні військової частини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зачитувався наказ та видавалася військова амуніція, проте останні від отримання такої відмовилися, також відкрито відмовились виконувати накази командира, після чого він повідомив ДБР про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, а саме непокори: відкритої відмови від виконання наказів командира. Були проведені слідчі дії та стосовно обвинувачених було обрано запобіжній захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави, яка була внесеною, після чого вони повинні були негайно повернутися на військову службу, однак на таку не повернулися. Після звільнення їх з-під варти обвинувачені намагалися перетнути державний кордон;

показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що він є офіцером відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . 29 січня 2024 року обвинувачених привели для проходження військової служби та після спілкування з ними їх було попереджено про те, що вони є обмежено придатними та повідомлено, що вони можуть працювати кухарями, інженерами та не перебувати в зоні бойових дій. Вони від цього не відмовилися. Через кілька днів його було повідомлено про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовляються проходити військову службу, отримувати амуніцію, у зв`язку з чим було призначено розслідування та встановлено ознаки кримінального правопорушення. Останніх було направлено у Волинську область, де знаходиться підготовча база військовослужбовців, однак, перебуваючи там, вони відмовилися від прийняття присяги. Також відмовилися від відправки у м. Запоріжжя в складі групи інженерів для зведення споруд. Командуванням вирішено перевести їх в один із батальйонів у Львівській області, у м. Сколе. Було видано відповідний наказ, однак обвинувачені виконувати такий наказ також відмовилися, що було знято на відеокамеру. Обвинувачених було взято під варту, однак звільнено з-під неї у зв`язку із внесенням застави, після чого останні на військову службу не повернулися, згодом були затримані поблизу кордону України при спробі його перетнути. Обвинуваченим було направлено лист про повернення на військову службу, однак такі не повернулися. У зв`язку з притягненням обвинувачених до кримінальної відповідальності їх виключили із списку військовозобов`язаних. Документи щодо проходження базової військової служби останніх він не бачив, їхні військові квитки востаннє бачив 07.05.2024 у представника ДБР;

показаннями свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що він є начальником стройової служби відділення персонального штабу військової частини НОМЕР_1 . Він був відповідальним за військовослужбовців, а саме обвинувачених, ним був винесений наказ про їх зарахування до військового складу стройової частини. У батальйоні вони перебували на будівельних посадах. Пізніше у військовій частині проводилися розслідування стосовно непокори обвинувачених, відмови від прийняття присяги та отримання одягу, що було зафіксовано на відеокамеру. Після звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з-під варти їх було повідомлено про необхідність повернення до військової служби, проте вони на таку не повернулись;

показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що він є начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 . Обвинувачені, будучи військовослужбовцями, відмовилися від виконання наказів командира, на стан свого здоров`я не скаржилися, підписувати будь-які документи відмовилися;

витягами з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.01.2024 та додатку № 2 до нього, відповідно до яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період до військової частини НОМЕР_1 (т. 3, а.с. 95, 96, 100, 101);

довідкою військово-лікарської комісії від 29.01.2024 № 167/20/6 відповідно до якої солдат ОСОБА_4 придатний до військової служби (т. 3, а.с. 99);

довідкою військово-лікарської комісії від 29.01.2024 № 168/20/5 відповідно до якої солдат ОСОБА_5 придатний до військової служби (т. 3, а.с. 104);

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_4 від 29.01.2024 відповідно до якого солдата ОСОБА_4 , НОМЕР_5 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначено на посаду стрільця 1 відділення охорони 4 взводу охорони 4 роти охорони 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 100915T. 3 29 січня 2024 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення з 30 січня 2024 року, і вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов?язків з посадовим окладом за тарифним розрядом 4 у сумі 2730 гривень, шпк «солдат» (т. 2, а.с. 104);

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_4 від 29.01.2024, згідно із яким солдата ОСОБА_5 , НОМЕР_6 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначено на посаду стрільця - помічника гранатометника 2 відділення охорони 1 взводу охорони 1 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 1009151/630. 3 29 січня 2024 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_7 , на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення з 30 січня 2024 року, і вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов?язків з посадовим окладом за тарифним розрядом 4 у сумі 2730 гривень (т. 2, а.с. 66, 105);

рапортом офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_11 від 31.01.2024, відповідно до якого 31.01.2024 в його присутності під час розмови військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 стрілець - помічник гранатометника 2 відділення охорони 1 взводу охорони 1 роти охорони 1 батальйону охорони ОСОБА_5 , та стрілець 1 відділення охорони 4 взводу охорони 4 роти охорони 4 батальйону охорони ОСОБА_4 відкрито заявили про своє небажання нести військову службу, у тому числі отримувати військову форму і зброю та приймати у подальшому військову присягу (т. 2, а.с. 140);

актом про фіксацію відмови від проходження військової служби військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2024 солдатом ОСОБА_5 , відповідно до якого останній не виконує свої обов`язки, та станом на 31.01.2024 9 годину ранку перебуває у військовій частині без форми і зброї, оскільки відмовляється отримувати їх, а також, приймати військову присягу. Солдату ОСОБА_5 було доведено відповідні норми статей за законодавчих актів України: ст. 35 Конституції України; ст. 1 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу»; ст. 12 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу»; ст. 4 Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»; ст. 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України»; п. 4 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 за № 1153/2008; ст. 7 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»; п. 3 «Правил носіння військової форми одягу та знаків розрізнення військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та ліцеїстами військових ліцеїв», затверджених наказом Міністерства оборони України від 20.11.2017 № 606, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1502/31370; ст. 409 КК України. Солдат ОСОБА_5 відкрито заявляє про відмову від проходження військової служби, спираючись на свої релігійні переконання. Водночас солдату ОСОБА_5 було запропоновано повернутись доправового поля, розпочати повноцінно проходити військову службу, отримати військову форму, зброю, пройти відповідну підготовку, та прийняти у подальшому військову присягу. На дану пропозицію військовослужбовець відповів відмовою (т. 2, а.с. 141-142);

актом про фіксацію відмови від проходження військової служби військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2024 солдатом ОСОБА_4 , відповідно до якого останній не виконує свої обов`язки, та станом на 31.01.2024 9 годину ранку перебуває у військовій частині без форми і зброї, оскільки відмовляється отримувати їх, а також, приймати військову присягу. Солдату ОСОБА_4 було доведено відповідні норми статей за законодавчих актів України: ст. 35 Конституції України; ст. 1 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу»; ст. 12 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу»; ст. 4 Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»; ст. 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України»; п. 4 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 за № 1153/2008; ст. 7 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»; п. 3 «Правил носіння військової форми одягу та знаків розрізнення військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та ліцеїстами військових ліцеїв», затверджених наказом Міністерства оборони України від 20.11.2017 № 606, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1502/31370; ст. 409 КК України. Солдат ОСОБА_5 відкрито заявляє про відмову від проходження військової служби, спираючись на свої релігійні переконання. Водночас, солдату ОСОБА_4 було запропоновано повернутись до правового поля, розпочати повноцінно проходити військову службу, отримати військову форму, зброю, пройти відповідну підготовку, та прийняти у подальшому військову присягу. На дану пропозицію військовослужбовець відповів відмовою (т. 2, а.с. 143-144);

витягами з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 35 від 04.02.2024, відповідно до яких увільнено нижчепойменованих військовослужбовців від займаних посад і призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2024 № 12/РС до військової частини НОМЕР_1 , вважати такими, що з 05 лютого 2024 року справи та посади прийняли і приступили до виконання службових обов?язків: солдата ОСОБА_4 , стрільця 1 відділення охорони 4 взводу охорони 4 роти охорони 4 батальйону охорони, за посадою муляра 2 будівельного відділення 3 інженерно-позиційного взводу 1 роти інженерної підтримки батальйону інженерної НОМЕР_3 , ВОС - 956273Т, з посадовим окладом за тарифним розрядом 2 у сумі 2550 гривень, шик «солдат»; солдата ОСОБА_5 , стрільця-помічника гранатометника 2 відділення охорони 1 взводу охорони 1 роти охорони 1 батальйону рони, за посадою муляра 2 будівельного відділення 3 інженерно-позиційного взводу роти інженерної підтримки батальйону інженерної НОМЕР_3 , ВОС - 956273Т, з посадовим окладом за тарифним розрядом 2 у сумі 2550 гривень, шик «солдат» (т. 2, а.с. 147-148);

витягами з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 86 від 26.03.2024, відповідно до яких нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що з 26.03.2024 року справи та посади прийняли і приступили до виконання службових обов?язків: солдата ОСОБА_5 , муляра 2 будівельного відділення 3 інженерно-позиційного взводу 1 роти інженерної підтримки батальйону інженерної НОМЕР_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 березня 2024 року № 31/РС на посаду стрільця 2 відділення охорони 2 взводу охорони 3 роти охорони з батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 100915Т, з посадовим окладом за тарифним розрядом 4 у сумі 2730 гривень, шпк «солдат»; солдата ОСОБА_4 , муляра 2 будівельного відділення З інженерно-позиційного взводу 1 роти інженерної підтримки батальйону інженерної НОМЕР_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_7 від 26 березня 2024 року № 31/РС на посаду стрільця 2 відділення охорони 1 взводу охорони 2 роти охорони з батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 100915Т, з посадовим окладом за тарифним розрядом 4 у сумі 2730 гривень, шпк «солдат» (т. 2, а.с. 149-150);

витягами з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 90 від 30.03.2024, відповідно до яких солдата ОСОБА_5 , стрільця 2 відділення охорони 2 взводу охорони 3 роти охорони 3 батальйону охорони, солдата ОСОБА_4 , стрільця 2 відділення охорони 1 взводу охорони 2 роти охорони 3 батальйону охорони приряджено до батальйону інженерної НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 (т. 2, а.с. 152);

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 116 від 25.04.2024, відповідно до якого солдата ОСОБА_5 , стрільця 2 відділення охорони 2 взводу охорони з роти охорони 3 батальйону охорони, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 квітня 2024 року № 44/РС на посаду муляра 2 будівельного відділення з інженерно-позиційного взводу 1 роти інженерної підтримки батальйону інженерної НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 956273Т, з посадовим окладом за тарифним розрядом 2 у сумі 2550 гривень, шпк «солдат» вважати таким, що з 25 квітня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов?язків (т. 2, а.с. 67, 76);

витягами з наказу командира 710 бригади охорони (по особовому складу) № 44/РС від 25.04.2024, згідно із якими відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України: солдата ОСОБА_4 , стрільця 2 відділення охорони 1 взводу охорони 2 роти охорони 3 батальйону охорони, звільнено із займаної посади та призначено теслярем 2 будівельного відділення 3 інженерно-позиційного взводу 1 роти інженерної підтримки, ВОС - 798568T; солдата ОСОБА_5 , стрільця 2 відділення охорони 2 взводу охорони 3 роти охорони 3 батальйону охорони звільнено із займаної посади та призначено муляром 2 будівельного відділення 3 інженерно-позиційного взводу 1 роти інженерної підтримки батальйону інженерної НОМЕР_3 , ВОС-956273Т (т. 2, а.с. 106-107);

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 123 від 02.05.2024, відповідно до якого солдату ОСОБА_4 , тесляру 2 будівельного відділення з інженерно-позиційного взводу 1 роти інженерної підтримки батальйону інженерної НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 та солдату ОСОБА_5 , муляру 2 будівельного відділення 3 інженерно-позиційного взводу 1 роти інженерної підтримки батальйону інженерної НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_7 на підставі бойового розпорядження голови адміністрації Держспецтрансслужби від 19.02.2024 № 146т та бойового розпорядження адміністрації Держспецтрансслужби з логістичного забезпечення від 21.02.2024 № 63 дск. наказано вибути у службове відрядження у військову частину НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 07 травня 2024 року для виконання завдань з інженерного (фортифікаційного) обладнання рубежів оборони, з 07 травня 2024 року зняти з продовольчого забезпечення та зарахувати на продовольче забезпечення у військовій частині НОМЕР_8 , забезпечити повсякденними наборами сухих продуктів на 01 (одну) добу (т. 2, а.с. 51, 68);

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 626 від 06.05.2024 про речове забезпечення та засоби індивідуального захисту, відповідно до якого з метою підготовки та подальшого виконання завдань, що покладені на батальйон інженерної підтримки, військовослужбовцям 2 будівельного відділення 3 інженерно-позиційного взводу 1 роти інженерної підтримки батальйону інженерної НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_9 муляру - солдату ОСОБА_5 , і тесляру солдату ОСОБА_4 наказано 07.05.2024 прибути до управління військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та отримати військову форму, привести свій зовнішній вигляд у відповідність до чинного законодавства, отримати засоби індивідуального захисту (шолом балістичний, бронежилет), забезпечити відповідне зберігання отриманого спорядження (т. 2, а.с. 77-79);

актом про фіксацію відмови від виконання наказів військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 , відповідно до якого 07.05.2024, близько 11:15 год., перебуваючи на території управління військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , військовослужбовець солдат ОСОБА_4 прилюдно, відкрито відмовився виконувати накази командира військової частини НОМЕР_1 , а саме: наказ від 02.05.2024 № 123 щодо вибуття у службове відрядження у військову частину НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 , 07 травня 2024

року для виконання завдань з інженерного (фортифікаційного) обладнання рубежів оборони; наказ від 06.05.2024 № 626 щодо зобов`язання отримати форму, привести свій зовнішній вигляд у відповідність до чинного законодавства, отримати засоби індивідуального захисту (шолом балістичний, бронежилет), забезпечити відповідне зберігання отриманого спорядження (т. 2, а.с. 80-81);

актом про фіксацію відмови від виконання наказів військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 , відповідно до якого 07.05.2024, близько 11:15 год., перебуваючи на території управління військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , військовослужбовець солдат ОСОБА_5 прилюдно, відкрито відмовився виконувати накази командира військової частини НОМЕР_1 , а саме: наказ від 02.05.2024 № 123 щодо вибуття у службове відрядження у військову частину НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 , 07 травня 2024 року для виконання завдань з інженерного (фортифікаційного) обладнання рубежів оборони: наказ від 06.05.2024 № 626 щодо зобов`язання отримати форму, привести свій зовнішній вигляд у відповідність до чинного законодавства, отримати засоби індивідуального захисту (шолом балістичний, бронежилет), забезпечити відповідне зберігання отриманого спорядження (т. 2, а.с. 82-83);

рапортом офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_12 від 07.05.2024, відповідно до якого 07.05.2024, близько 11:15 год., у його присутності під час розмови військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 і солдат ОСОБА_5 прилюдно, відкрито відмовилися виконувати письмові накази командира військової частини НОМЕР_1 щодо вибуття у службове відрядження у військову частину НОМЕР_2 для виконання завдань з інженерного (фортифікаційного) обладнання рубежів оборони, а також, отримання військової форми, отримання засобів індивідуального захисту (шолома балістичного, бронежилета) (т. 2, а.с. 113);

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 07.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 07.05.2024 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, останньому, згідно із ч. 4 ст. 208 КПК України повідомлено зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється - ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану (т. 2, а.с. 44-50);

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 07.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_5 07.05.2024 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, останньому, згідно із ч. 4 ст. 208 КПК України, повідомлено зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється - ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану (т. 2, а.с. 59-64);

наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 638 від 07.05.2024 про призначення службового розслідування, яким доручено провести службове розслідування з метою встановлення причин та обставин, що спонукали 07.05.2024 до відмови від виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 щодо вибуття у службове відрядження для виконання завдань з інженерного (фортифікаційного) обладнання рубежів оборони, а також отримання військової форми, засобів індивідуального захисту (шолома балістичного, бронежилета) військовослужбовців батальйону інженерної підтримки:тесляра 2 будівельного відділення 3 інженерно-позиційного взводу роти інженерної підтримки солдата ОСОБА_4 ; муляра 2 будівельного відділення з інженерно-позиційного взводу І роти інженерної підтримки солдат ОСОБА_5 (т. 2, а.с 114);

актом службового розслідування від 17.05.2024, відповідно до якого матеріали службового розслідування за вчинення кримінального правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 402 КК України військовослужбовцями 2 будівельного віділення 3 інженерно-позиційного взводу 1 роти інженерної підтримки батальйону інженерної НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 муляром - солдатом ОСОБА_5 , та тесляром - солдатом ОСОБА_4 запропоновано направити до Територіального управління ДБР у м. Львові для долучення до відкритих кримінальних справ № 0000588, та № 0000589 (т. 2, а.с. 115-138);

витягами з наказу командира 710 бригади охорони (по стройовій частині) №52/РС від 06.05.2024, відповідно до яких згідно з п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб рядового та сержантського складу 710 бригади охорони Державної спеціальної служби транспорту, стосовно яких застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання звільнено з займаних посад та зараховано у розпорядження командира НОМЕР_10 бригади охорони Державної спеціальної служби транспорту, а саме: солдата ОСОБА_4 тесляра 2 будівельного відділення 3 інженерно-позиційного взводу 1 роти інженерної підтримки батальйону інженерної НОМЕР_3 та солдата ОСОБА_5 ; муляра 2 будівельного відділення 3 інженерно-позиційного взводу 1 роти інженерної підтримки батальйону інженерної НОМЕР_3 ( т. 2 а.с. 201-202);

протоколом огляду від 26.07.2024, відповідно до якого на відеозаписах зафіксовано те, як 07.05.2024 у приміщенні управління військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оголошено наказ № 116 від 25.04.2024 щодо призначення їх на посади. Оголошення наказу здійснюється відповідними службовими особами військової частини НОМЕР_1 . Після оголошення тексту наказу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилися ознайомлюватись із наказами та отримувати їх примірники, мотивуючи це тим, що вони із ними не згідні. Крім цього, оголошено наказ № 123 від 02.05.2024 щодо вибуття у службове відрядження у військову частину АДРЕСА_4 , 07 травня 2024 року для виконання завдань з інженерного (фортифікаційного) обладнання рубежів оборони, а також наказ від 06.05.2024 № 626 про отримання військової форми, приведення зовнішнього вигляду у відповідність до чинного законодавства, отримання засобів індивідуального захисту (шолом балістичний, бронежилет), забезпечення відповідного зберігання отриманого спорядження, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилися ознайомлюватись із наказами та отримувати їх примірники, отримувати ордери на формений одяг та засоби індивідуального захисту, мотивуючи це тим, що вони не є військовослужбовцями, а також відмовилися у тому числі у мовчазній формі від виконання наказу про вибуття у службове відрядження, у військову частину АДРЕСА_4 , 07 травня 2024 року для виконання завдань з інженерного (фортифікаційного) обладнання рубежів оборони. Крім цього, на відеозаписі зафіксоване небажання останніх отримувати грошове забезпечення через те, що вони не вважають себе військовослужбовцями та не виконують обов?язків військової служби. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оголошено акти про відмову від виконання наказів командира військової частини НОМЕР_1 , останні відмовилися ознайомлюватись із такими, надавати пояснення з приводу відмови від виконання наказів. Також зафіксовано процес оголошення 12.04.2024 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 31PC від 26.03.2024, № 102 від 11.04.2024 щодо переміщення їх на інше місце служби, після оголошення яких останні відмовилися від їх виконання та переміщення до нового місця служби. Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 25.02.2024 на території військової частини НОМЕР_1 , батальйону інженерної НОМЕР_3 відмовились від прийняття присяги на вірність народу України, отримання зброї, форменого одягу, засобів індивідуального захисту та роз?яснення положень чинного законодавства щодо відповідальності за відмову від виконання наказів і ухилення від проходження військової служби. Також зафіксовано процес оголошення 10.04.2024 у приміщенні управління військової частини військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 29 від 29.01.2024 щодо призначення на посаду, а також наказів командира військової частини НОМЕР_1 №№ НОМЕР_11 , 482 від 08.04.2024 щодо отримання речового забезпечення та засобів індивідуального захисту, прийняття присяги на вірність Українському народу. Після оголошення тексту наказів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилися від прийняття присяги на вірність Українському народу, отримання форменого одягу (речового забезпечення), засобів індивідуального захисту (т. 2, а.с. 205-208);

звукозаписом на флеш-носії, на якому зафіксовано, як ОСОБА_4 роз`яснено те, що він є призваним на військову службу та є військовослужбовцем. Також йому роз`яснено, що кожен військовослужбовець повинен прийняти присягу на вірність Українському народу.

Оцінивши вищенаведені докази у сукупності, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України; ОСОБА_5 у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченим, судом ураховано вчинення кожним із них тяжкого злочину.

Ураховуються й особи обвинувачених, які є людьми молодого віку, на диспансерному обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебувають, без судимості, їх членство у церкві «Віфоная».

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченим за інкримінований злочин, судом не встановлено.

Покарання обвинуваченим суд призначає у межах санкції ч. 4 ст. 402 КК України.

Доводи захисника не спростовують висновків суду щодо доведеності винуватості обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 402 КК України, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_12 або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до положень пунктів 1, 2, 4 розділу 1 «Загальні положення» «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України», затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 551-XIV (далі - Закон№ 551-XIV) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця , зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Належність обвинувачених до громадянства України, їх відправлення 29.01.2024 зі ІНФОРМАЦІЯ_3 у військову частину НОМЕР_1 підтверджуються матеріалами кримінального провадження та стороною захисту не оспорюються.

Отже, в силу закону саме із 29.01.2024 обвинувачені почали проходити військову службу, у них виник обов`язок додержуватися військової дисципліни, зокрема, неухильно виконувати накази командирів.

У зв`язку з цим суд вважає безпідставними доводи захисника про те, що обвинувачені лише формально уважалися військовослужбовцями, фактично були цивільними особами й у них був відсутній обов`язок з виконання наказів командирів. При цьому відправлення обвинувачених безпосередньо у військову частину, а не через збірний пункт територіального центру комплектування та соціальної підтримки області, як це передбачено Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 154 від 23.02.2022, відповідає вимозі п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232-XII, згідно із яким передбачено відправлення громадян у військову частину саме з відповідного районного ( НОМЕР_12 .

Відповідно до ч. 9 ст. 1 № 2232-XIIвійськово-обліковий документ визначає належність його власника до виконання військового обов`язку; відповідно до п. 5 розділу 1 «Загальна частина» Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу; згідно із п. 1 розділу 1 «Порядок видачі військових квитків» Порядку видачі, зберігання та знищення військових квитків осіб рядового, сержантського і старшинського складу», затвердженого наказом Міністерства оборони України 10.04.2017 № 206 (далі Порядок № 206), військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

З наведеного можна зробити висновок, що наявність військово-облікового документа (військового квитка) лише підтверджує статус громадянина як військовослужбовця, а не породжує такий статус, який, як було зазначено вище, виникає в силу припису закону.

Згідно із п. 14 розділу ІІ «Інструкцій з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.09.2022 № 280 (далі Інструкція № 280), зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) для військовослужбовців є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Забороняється зараховувати до списків особового складу військової частини наказом по стройовій частині осіб, які прибули без документів. Особи, які прибули без документів, зараховуються до списків особового складу військової частини тільки після встановлення їх особистості і отримання документів, що підтверджують направлення їх у цю частину для проходження військової служби. До отримання документів ці особи обліковуються як тимчасово прикомандировані (п. 17 розділу ІІ Інструкція № 280).

Як свідчать матеріали справи (т. 2, а.с. 104, 105), обвинувачені зараховані до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 лише на підставі поіменного списку ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.01.2024 № 1/842 без наявності інших документів, передбачених Інструкцією № 280.

Незважаючи на зазначені порушення вимоги Інструкції № 280, суд вважає, що ця обставина не має суттєвого значення для справи, оскільки не спростовує зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 саме обвинувачених. Такий висновок суду грунтується й на тому, що дані щодо осіб обвинувачених, з копіями їх фотокарток, знаходилися у ІНФОРМАЦІЯ_6 (т. 2, а.с. 97, 102).

Суд звертає увагу й на те, що Інструкція № 280 визначає, зокрема, організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників (далі - особовий склад) у військових частинах, а до основних завдань обліку особового складу належать документальне відображення проходження військової служби військовослужбовцями, створення, ведення, поповнення і систематизація бази даних стосовно особового складу (п.п. 1, 2 розділу І Інструкції № 280), які по суті порушеними не були, оскільки стосувалися саме обвинувачених.

Наявні у матеріалах кримінального провадження рапорт офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_13 від 31.01.2024 (т. 2, а.с. 140), акти про фіксацію відмови від проходження військової служби від 31.01.2024 (т. 2, а.с. 141-142, 143-144) свідчать про відмову обвинувачених, як військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , проходити військову службу, у тому числі отримувати військову форму і зброю та приймати у подальшому військову присягу. Зазначені обставини не заперечені обвинуваченими під час судового розгляду.

У зв`язку з цим не заслуговують на увагу доводи захисника щодо непроходження обвинуваченими програми підготовки, невивчення ними основних положень військового законодавства України, відсутність в обвинувачених військово-облікових спеціальностей та неприйняття ними присяги як такі, що вчинені з волі самих обвинувачених та за відсутності вини керівництва військової частини.

Правомірність видачі наказів про призначення (переведення) обвинувачених на посади у межах військової частини НОМЕР_1 № 29 від 29.01.2024 (т. 2, а.с. 66,105), № 35 від 04.02.2024 (т. 2, а.с. 147-148), № 86 від 26.03.2024 (т. 2, а.с. 149, 150), № 90 від 30.03.2024 (т. 2, а.с. 151, 152), № 116 від 25.04.2024 (т. 2, а.с. 67, 76), № 44/РС від 25.05.2024 (т. 2, а.с. 106,107), № 123 від 02.05.2024 (т. 2, а.с. 51,68), № 626 від 06.05.2024 (т. 2, а.с. 77-79), № 52/РС від 06.05.2024 (т. 2, а.с. 201, 202), як і наявність у полковника ОСОБА_14 повноважень на тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 , не є предметом судового розгляду, не спростовують законності видання наказів № 123 від 02.05.2024 (т. 2, а.с. 51, 68), № 626 від 06.05.2024 (т. 2, а.с. 77-79), статусу обвинувачених як військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та наявності передбачених ч. 3 ст. 41 КК України підстав для відмови виконувати накази № 123 від 02.05.2024, № 626 від 06.05.2024, тому відповідні доводи захисника на увагу не заслуговують.

Непокора, як основний склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 402 КК України, виражається у відкритій відмові від виконання наказу або в іншому навмисному невиконання наказу.

Відкрита відмова виконати наказ начальника виражається в усній або письмовій заяві підлеглого про небажання виконувати одержаний наказ чи в мовчазному демонструванні вчиненні дій, які свідчать про те, що наказ не буде виконуватися.

Із суб`єктивної сторони непокора характеризується умисною формою вини.

Відкрита відмова обвинувачених виконати накази № 123 від 02.05.2024 та № 626 від 06.05.2024 підтверджується відеозаписом та складеним на його основі протоколом огляду від 26.07.2024, згідно із якими зазначені накази, які містили конкретну вимогу, звернену саме до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оголошувалися відповідними службовими особами військової частини НОМЕР_1 у присутності інших військовослужбовців, після чого обвинувачені відмовилися ознайомлюватися із цими наказами та отримувати їх примірники, мотивуючи своєю незгодою із ними. Інших причин, зокрема, віддання наказу неналежною особою, пов`язаність виконання наказу із вчиненням злочину обвинуваченими не названо. Відкриту відмову виконати ці накази підтвердив свідок ОСОБА_7 , який був очевидцем події злочину, а також свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Наведене, з урахуванням вищенаведених висновків суду щодо законності наказів, в умовах воєнного стану, доводить наявність об`єктивної та суб`єктивної сторін складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у діяннях кожного із обвинувачених, чим спростовує заперечення обвинувачених їх відмови виконати накази та відповідні доводи їх захисника.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно із висновком, викладеним у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду № 601/2491/2 від 13.06.2024, жодні релігійні переконання не можуть бути підставою для ухилення громадянина України, визнаного придатним до військової служби, від мобілізації з метою виконання свого конституційного обов`язку із захисту територіальної цілісності та суверенітету держави від військової агресії з боку іноземної країни. Крім цього, зазначено, що призов на військову службу по мобілізації не означає автоматично, що він був зобов`язаний брати до рук зброю, адже з огляду на його релігійні переконання та конституційний обов`язок із захисту Вітчизни під час несення служби він міг бути задіяний у ремонті техніки, будівництві укріплень, вивезенні поранених, перевезенні вантажів та виконанні інших функцій, не пов`язаних із використанням зброї.

З урахуванням наведеного суд відхиляє посилання сторони захисту на наявність в обвинувачених дійсних релігійних переконань як підставу відмови від виконання наказів № 123 від 02.05.2024 та № 626 від 06.05.2024. При цьому суд звертає увагу на те, що під час оголошення зазначених наказів до відома обвинувачених було доведено назви їх посад у військовій частині НОМЕР_1 : ОСОБА_5 муляр-солдат, ОСОБА_4 тесляр-солдат, що підтверджується протоколом огляду від 26.07.2024 та доводить намір їх залучення під час несення служби до виконання функцій, не пов`язаних із використанням зброї, зокрема, для виконання завдань з інженерного (фортифікаційного) обладнання рубежів оборони. Свою відмову виконати накази обвинувачені мотивували виключно їх неналежністю до військовослужбовців.

Суд звертає увагу й на суперечність у показаннях обвинувачених, оскільки ними як підтверджено відмову виконувати накази у зв`язку із наявністю релігійних переконань, так і заперечено факт відмови їх виконувати. Під час судового розгляду знайшла своє підтвердження саме відмова обвинувачених виконати накази.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом надано відповіді на усі доводи сторони захисту щодо обставин, які мають істотне значення для вирішенні питання винуватості обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КПК України; решта доводів сторони захисту, на переконання суду, не спростовують винуватості обвинувачених у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, суттєвого значення не мають, тому на увагу не заслуговують.

Стороною обвинувачення солдату ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення й у тому, що він під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи назавжди ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану 28.05.2024 вчинив дезертирство, тобто не з?явився вчасно на службу у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до моменту його адміністративного затримання 06.06.2024 при спробі незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску в напрямку Молдови на території Кельменецької ОТГ, Дністровського району, Чернівецької області. Такі його діяння кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Солдату ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення й у тому, що він під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи назавжди ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану 28.05.2024 вчинив дезертирство, тобто не з?явився вчасно на службу у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до моменту його адміністративного затримання 06.06.2024 при спробі незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску в напрямку Молдови на території Кельменецької ОТГ, Дністровського району, Чернівецької області. Такі його діяння кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

На обгрунтування зазначених обвинувачень стороною обвинувачення подано такі докази:

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 07.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 07.05.2024 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, останньому, згідно із ч. 4 ст. 208 КПК України, повідомлено зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється - ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану (т. 2, а.с. 44-50);

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 07.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_5 07.05.2024 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, останньому, згідно із ч. 4 ст. 208 КПК України, повідомлено зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється - ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану (т. 2, а.с. 59-64);

ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09.05.2024, відповідно яких стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з можливість внесення застави у розмірі 181680,00 грн. У разі внесення застави та звільнення ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 з-під варти, на них покладено такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для в`їзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну (т. 2, а.с. 234-237);

повідомлення Державної установи «Львівська установа виконання покарань (19)» від 27.05.2024 № 9/3593 про звільнення з-під варти після внесення застави згідно ч. 4 ст. 202 КПК України, відповідно до якого 27.05.2024 року з ДУ «Львівська установа виконання покарань

(№19)» звільнений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09.05.2024 про застосування побіжного заходу у виді тримання під вартою, визначена застава в розмірі 181 680,00 грн, у зв?язку із внесенням такої громадянином ОСОБА_15 . Підтвердження про внесення застави ТУ ДСА у Львівській області надійшло 27.05.2024 року (т. 2 а.с. 153);

повідомлення Державної установи «Львівська установа виконання покарань (19)» від 27.05.2024 № 9/3592 про звільнення з-під варти після внесення застави згідно ч. 4 ст. 202 КПК України, відповідно до якого 27.05.2024 року з ДУ «Львівська установа виконання покарань

(№19)» звільнений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , щодо якого ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09.05.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначена застава в розмірі 181680,00 грн, у зв?язку із внесенням такої громадянином ОСОБА_15 . Підтвердження про внесення застави ТУ ДСА у Львівській області надійшло 27.05.2024 року (т. 2, а.с. 154);

доповідь командира військової частини НОМЕР_1 про неповернення на військову службу після звільнення з утримання під вартою військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації (на особливий період), відповідно до якої 27.05.2024 військовослужбовці військової частини НОМЕР_13 солдат ОСОБА_5 і солдат ОСОБА_4 не повернулися на військову службу після звільнення з утримання під вартою (ДУ "Львівська установа виконання покарань №19"). Станом на 16:00 год. 06.06.2024 вищевказані військовослужбовці на військову службу не повернулися (т. 2, а.с. 188-189);

протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 138135 від 06.06.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 06.06.2024, о 02:00 год., незаконно, поза пунктом пропуску спільно з гр. ОСОБА_5 вчинив спробу перетину кордону України в Молдову та був виявлений прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» (т. 2, а.с. 159-160);

протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 138136 від 06.06.2024, відповідно до якого ОСОБА_5 06.06.2024, о 02:00 год., незаконно, поза пунктом пропуску спільно з гр. ОСОБА_4 вчинив спробу перетину кордону України в Молдову та був виявлений прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» (т. 2, а.с. 161-162);

акт службового розслідування від 16.06.2024, відповідно до якого матеріали службового розслідування за вчинення кримінального правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 408 КК України військовослужбовцями солдатом ОСОБА_5 та солдатом ОСОБА_4 запропоновано направити до Територіального управління ДБР у м. Львові (т. 2, а.с. 177-182).

Суд дійшов висновку про недоведеність вчинення кожним із обвинувачених злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, ураховуючи таке.

Згідно зі ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який грунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права (ч. 1). Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом (ч. 3). Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено (ч. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею (ч. 1). З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3).

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 408 КК України, визначений як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

Аналіз об`єктивної сторони складу цього злочину свідчить, зокрема, що такий вчинюється шляхом дії (залишення військової частини чи місця служби) або шляхом бездіяльності (нез`явлення на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу).

Зазначений перелік видів суспільно небезпечної бездіяльності є вичерпним і розширеному тлумаченню, зокрема за аналогією, не підлягає.

При цьому згідно із обвинувальним актом як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_5 , ставиться у провину вчинення 28.05.2024 дезертирства, тобто нез`явлення вчасно на службу у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та перебування поза межами розташування території цієї військової частини до моменту їх адміністративного затримання 06.06.2024 при спробі незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску в напрямку Молдови на території Кельменецької ОТГ, Дністровського району, Чернівецької області, та кваліфіковано їх діяння за ч. 4 ст. 408 КК України.

Оцінивши викладену в обвинувальному акті об`єктивну сторону складу інкримінованого обвинуваченим діяння, яке полягає у невчасному з`явленні на службу, суд звертає увагу на її невідповідність жодному із визначених у диспоцизії ч. 1 ст. 408 КК України, яка містить визначення поняття дезертирства, видів кримінальної протиправної бездіяльності, що пов`язані з конкретними випадками нез`явлення на службу, такими як: у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу.

Отже, бездіяльність, у вчиненні якої обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка полягає у нез`явленні їх вчасно на службу, не передбачена ч. 4 ст. 408 КК України та не утворює об`єктивної сторони складу цього злочину.

Крім цього, подані суду докази не підтверджують бездіяльності обвинувачених як дезертирство, визначене законом про кримінальну відповідальність.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 337 КПК України відсутні підстави для виходу за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, зокрема на відповідну частину статті 407 КК України («Самовільне залишення військової частини або місця служби»), якими передбачено склади менш тяжких кримінальних правопорушень, оскільки діяння обвинувачених під жодну із них не підпадають.

Тому суд дійшов висновку про недоведеність вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408 КК України, у яких обвинувачуються ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , та їх виправдання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КК України.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Такими, що не відповідають зазначеним критеріям, а отже, є неналежними доказами, судом віднесено нижченаведені фактичні дані, досліджені у судовому засіданні: показання свідка ОСОБА_16 , який повідомив, що він є знайомим з обвинуваченими з 2014 року, оскільки вони, як і він, є членами церкви баптистів, їх релігійні переконання не дозволяють брати зброю в рука. Після переїзду з м. Маріуполь, на початку війни, 2022 року, їх релігійні переконання не змінились. Як обвинувачені потрапили до військової частини, йому не відомо. У релігійній організації, членами якої вони є, немає письмових правил або заборони брати зброю в руки, оскільки це особистий вибір кожної людини, проводити будівельні роботи релігія не забороняє; Використати у спростування доводів сторони захисту щодо заборони тримати в руках зброю та можливості виконувати будівельні роботи; показання свідка ОСОБА_17 , який повідомив, що був пастором церкви 30 років, ОСОБА_4 знає з народження, він в 2012 році прийняв хрещення. Вказав, що церква сповідує не брати зброю до рук та не давати клятву; показання свідка ОСОБА_18 , який повідомив, що з обвинуваченими знайомий, оскільки разом приїхали з м. Маріуполя. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 приходили на зібрання, брали участь у будівництві та у волонтерській діяльності; показання свідка ОСОБА_19 , яка повідомила, що є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_4 . Вказала, що церква до якої вони належать, має релігійне переконання щодо того, що віруюча людина не може мати зброю в руках. ОСОБА_4 прийняв хрещення в 2012 році, ОСОБА_20 теж хрещений, вони служили в церкві. Останні не є військовими, в них немає військового квитка. Їй відомо про те, що їм наказували одягати форму, брати зброю та проходити навчання, однак вони від виконання наказів відмовлялись; показання свідка ОСОБА_21 , яка повідомила, що є сестрою ОСОБА_4 . Зазначила, що обвинувачені членами церкви з 2012 року. На підставі слова Божого, вони не беруть зброю в руки та не можуть воювати. Знає що їм видали повістки та забрали в ТЦК, однак присягу вони не приймали; довідка від Церкви «Віфанія», видана ОСОБА_22 04.04.2022 про те, що останній є членом вищевказаної церкви у м. Маріуполь з 2012 року, вчення якої полягає в тому, що віруюча людина не барк до рук зброю, щоб вбивати інших (т. 2, а.с 52); повідомлення релігійної організації «Братство (Об`єднання)незалежних Церков та Місій Євангельських християн-баптистів України» № 20/09, №20/09-1 від 20.09.2024, відповідно до яких громадянин ОСОБА_5 прийняв водне хрещення у 2006 році а громадянин ОСОБА_4 у 2012 році, останні є членами Релігійної організації «Релігійна громада (Церква) євангельських християн-баптистів "Віфанія" м. Маріуполя Донецької області», віровчення якої визнає неможливим використовувати зброю проти інших людей та складати військову присягу, що унеможливлює виконання військового обов`язку (т. 3, а.с. 120-121); характеристика від 30.01.2024, видана пастором церкви « ОСОБА_23 » відповідно до якої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 народився в багатодітній християнській родині диякона церкви «Віфанія» та був відповідальним старшим сином. Увірував у ОСОБА_24 і у 2012 році прийняв святе по вірі водне хрещення в церкві «Віфанія». Він виконував служіння керівника молоді, був відповідальним музикантом основного і молодіжного хорів, допомагав музикувати в дитячому хорі, солірував у складі музичної групи молоді церкви, проповідував, був виконавчим , комунікабельним, чесним, богобоязним , хорошим організатором (т. 3, а.с. 122, 124); характеристики від 30.01.2024 видана пастором церкви «Віфаня» відповідно до якої ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з підліткового віку відвідував церкву «Віфанія», увірував у Бога та у 2006 році прийняв святе по вірі водне хрещення. Активно брав участь у житті та служінні молоді у церкві, проповідував, співав у хорі, брав участь у місіонерських поїздках. Комунікабельний, чесний молодий юнак готовий допомогти тим, кому важко (т. 3, а.с. 123,125); довідка, видана пастором Церкви «Віфанія» 30.01.2024 те, що ОСОБА_26 є членом церкви «Віфоная», віровчення якої полягає у тому, що віруюча людина не бере до рук зброю, щоб вбивати інших людей та здійснювати присягу (т. 3, а.с. 126); довідка, видана пастором Церкви «Віфанія» 30.01.2024 те, що ОСОБА_20 є членом церкви «Віфоная», віровчення якої полягає у тому, що віруюча людина не бере до рук зброю, щоб вбивати інших людей та здійснювати присягу (т. 3, а.с. 127); постанова Старосамбірського районного суду Львівської області від 06.02.2024, відповідно до якої ОСОБА_5 28.01.2024 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України в Республіку Польща поза пунктом пропуску де був затриманим прикордонним нарядом, за що був підданий адміністративному стягнення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн (т. 2, а.с. 74); постанова Старосамбірського районного суду Львівської області від 06.02.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 28.01.2024 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України в Республіку Польща поза пунктом пропуску де був затриманим прикордонним нарядом, за що був підданий адміністративному стягнення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн (т. 2, а.с. 75); повістка про виклик ОСОБА_4 до ТУ ДБР у м. Львові для допиту як підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000589 від 07.05.2024 за ч. 4 ст. 402 КК України (т. 2, а.с. 155, 157); повістка про виклик ОСОБА_27 до ТУ ДБР у м. Львові для допиту як підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000589 від 07.05.2024 за ч. 4 ст. 402 КК України (т. 2, а.с. 156, 158); витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №131 від 10.05.2024, відповідно до яких солдатам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 призупинено виплату грошового забезпечення, здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення з 07.05.2024 до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадами (т. 2, а.с. 199-200); витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №163 від 11.06.2024, відповідно до яких солдатам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 призупинено виплату грошового забезпечення, здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення з 07.06.2024 до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадами (т. 2, а.с. 197-198); інформацію ТВО військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2024 № 13/189/6/280, відповідно до якої грошове забезпечення ОСОБА_4 не виплачувалося, оскільки він не надав актуальних платіжних реквізитів, на які можна було б перераховувати кошти. Крім цього, грошове забезпечення ОСОБА_5 за лютий-травень 2024 року не виплачувалося, оскільки він деактивував банківську карту, на яку можна було б перераховувати кошти (т. 3, а.с. 105).

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України

Накладені арешти потрібно скасувати.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376, 532, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення із 07.05.2024 по 27.05.2024 та із 07.06.2024.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Чижова ОСОБА_28 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення із 07.05.2024 по 27.05.2024 та із 07.06.2024.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Визнати ОСОБА_4 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 408 КК України та виправдати його.

Визнати ОСОБА_5 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 408 КК України та виправдати його.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 08.05.2024, 14.05.2024, скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi ті 10 T PRO», сірого кольору, з прозорим чохлом, який поміщено в спец пакет ДБР № S1001120, мобільний телефон марки «Росо Х6 PRO», сріблястого кольору, з чохлом чорного кольору, який поміщено в спецпакет ДБР № S1001120, мобільний телефон марки «Росо М4 PRO», жовтого кольору, з чохлом чорного кольору, який поміщено в спец пакет ДБР № S1001121 повернути законним володільцям; флешнакопичувач SAVETEK чорного кольору, який поміщено в спец пакет ДБР № S1001120, витяг з наказу тимчасово виконувача обов?язків командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2024 № 123 на 1 арк., довідку щодо ОСОБА_4 від 04.04.2022 без номеру, видану пастором церкви «Віфанія» на 1 арк., витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.01.2024 № 29 на 1 арк., копію витягу з наказу тимчасово виконувача обов?язків командира військової частини НОМЕР_1 від 25.04.2024 № 116 на 1 арк.; витяг з наказу тимчасово виконувача обов?язків командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2024№ 123 на 1 арк. залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.На вирок суду учасниками судового провадження може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими, протягом цього ж строку з моменту вручення копії вироку.

Вручити копію вироку учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1