Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/624/2024 Справа № 641/3571/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тараса

Шевченка, Ріпкинського району, Чернігівської області, громадянина України,

військовозобов`язаного, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, не

працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12.10.1992 № 576, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до них та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, розуміючи протиправність своїх дій, у невстановлений час, місце та обставинах, у 2023 році незаконно придбав 252 патрони калібру 5.45?39 АК та ручну осколкову гранату м67 з підривачем м213.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи в супереч наведеним вимогам законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки й бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, не маючи передбаченого законом дозволу на зберігання, носіння, придбання бойових припасів та вибухових пристроїв, почав зберігати та носити їх при собі у непрозорому пакеті білого кольору, а саме: 252 патрони калібру 5.45?39 АК та ручну осколкову гранату м67 з підривачем м213.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені злочину визнав повністю, у скоєному розкаявся, та пояснив, що він працював на шиномонтажній станції « ОСОБА_7 », за адресою: АДРЕСА_2 , де познайомився з хлопцем на ім`я ОСОБА_8 . Одного разу ОСОБА_8 звернувся до нього з проханням взяти на зберігання на деякий час патрони та гранату, на що він надав свою згоду. Однак, зберігати вдома патрони та гранату він не мав можливості, тому що вдома перебуває його малолітня дитини, у зв`язку з чим він попросив знайомого на ім`я ОСОБА_9 зберігати вказане майно у нього. Останній погодився на зберігання патронів та гранати, у зв`язку з чим він приїхав за місцем проживання ОСОБА_9 в оредованону ним квартиру. Однак, ОСОБА_9 повідомив, що патрони та гранату потрібно перевезти до належної йому квартири, де вони можуть зберігатися після чого вони разом викликали автомобіль таксі. Коли вони разом їхали в таксі, то їх зупинили працівники поліції яким він повідомив про наявність в нього боєприпасів, які в подальшому викликали слідчо-оперативну групу.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінального проступку, його показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду були роз`яснені та вони вважали недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст. 263 КК України.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, повністю визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, що відповідно до ст.66 КК України визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання.

Відповідно до ч.2 ст.67 КК України обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставину, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та конкретні обставини вчиненого злочину, відсутність тяжких наслідків, та дані про особу обвинуваченого, наявність у нього малолітньої дитини і соціальних зв`язків, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставини що пом`якшує покарання, вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, у вигляді 4 років позбавлення волі, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання на максимальний термін, визначений законом - строком на 3 роки та покласти обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, має забезпечити виправлення та попередження скоєння ОСОБА_4 нових злочинів та надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючу його відповідальність обставину, а також ставлення до скоєного, висловленого в ході судового розгляду.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення в тому числі й умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з п.3 ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Крім того, пунктом 3 частиною 9 ст.100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Разом з тим, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 24.02.2022 року введено воєнний стан на 30 діб, який в подальшому був продовжений (останній раз 23.07.2024 року строком на 90 діб).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №186-р від 26.02.2022 року, із змінами, внесеними згідно з Розпорядженням КМУ №225-р від 16.03.2022 року, вирішено передати необхідне для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану конфісковане майно, майно, визнане безхазяйним, майно, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання (у тому числі майно, визначене у статті 184 Митного кодексу України), що за правом успадкування чи на інших законних підставах перейшло у власність держави, до сфери управління Державної служби з надзвичайних ситуацій, Міністерства оборони, інших центральних органів виконавчої влади та державних органів, які здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до закону, та правоохоронними органами.

Таким чином, враховуючи введення з 24.02.2022 року воєнного стану на території України, необхідність забезпечення потреб оборони держави, забезпечення національної безпеки, відсічі збройної агресії російської федерації проти України, усунення загрози небезпеки, державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також, що чинним законодавством передбачено можливість передачі конфіскованого майна, що перейшло у власність держави, Збройним Силам України, суд вважає, що патрони та граната підлягають конфіскації у власність держави в особі Міністерства оборони України.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідок від 14.11.2023 року, 15.11.2023 року про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/121-23/25612-БЛ від 14.11.2023 року в розмірі 1434 грн., експертизи № СЕ-19/121-23/25613-БЛ від 14.11.2023 року в розмірі 1434 грн., експертизи № СЕ-19/121-23/25610-БЛ від 14.11.2023 в розмірі 956 грн., експертизи № СЕ-19/121-23/25611-БЛ від 14.11.2023 в розмірі 956 грн., експертизи № СЕ-19/121-23/25418-ВТХ від 15.11.2023 в розмірі 3824 грн., а всього в розмірі 8604 грн., які повинні бути стягнуті з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з іспитовим строком 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 8604 (вісім тисяч шістсот чотири) грн. 00 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.11.2023 року на тимчасово вилучене 01.11.2023 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , майно: на 5 пустих магазинів від автомату, 58 набоїв калібру 5,45 мм., 152 набої калібру 5,45 мм., 42 набої калібру 5,45 мм, ручна осколочна граната іноземного походження з надписом «Grenade Hand Frag Delay Comp B LS-93.1065-005P» м67 з підривачем м213.

На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, речові докази, а саме: 5 пустих магазинів від автомату, 58 набоїв калібру 5,45 мм., 152 набої калібру 5,45 мм., 42 набої калібру 5,45 мм, ручну осколочна граната іноземного походження з надписом «Grenade Hand Frag Delay Comp B LS-93.1065-005P» м67 з підривачем м213, які передано на зберігання до камери схову СЛ та МТЗ ГУ НП в Харківській області, згідно квитанції № 02524 від 20.11.2023) вилучити у власність держави в особі Міністерства оборони України.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя - ОСОБА_1