Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6252/24
Номер провадження 1-кс/711/1625/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене заступником керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000012 від 17.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Моринці, Звенигородського району Черкаської області, громадянина України, з повною вищою освітою, який не є особою з інвалідністю, одруженого, працюючого на посаді головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства, транспорту, інфраструктури виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області (на момент затримання виконував обов`язки начальника відділу житлово-комунального господарства, транспорту, інфраструктури виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області), раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим заступником керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , поданим в рамках кримінального провадження №0000012 від 17.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що СУ ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000012 від 17.06.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході досудового розслідування, окрім іншого встановлено, що відповідно до розпорядження міського голови Звенигородської міської ради від 31.03.2021 № 124-ОС ОСОБА_5 призначений на посаду головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства, транспорту, інфраструктури виконавчого комітету Звенигородської міської ради з 01.04.2021.

Відповідно до розпорядження міського голови Звенигородської міської ради від 25.07.2024 № 197/к/тм на ОСОБА_5 покладено обов`язки виконувача обов`язків начальника відділу житлово комунального господарства, транспорту, інфраструктури виконавчого комітету Звенигородської міської ради з 01.08.2024 по 25.08.2024, на період відпустки ОСОБА_7 .

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , діючи всупереч положень чинного законодавства, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, за усними вказівками невстановлених на даний час службових осіб, які постійно обіймали посади в ІНФОРМАЦІЯ_2 та позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при вказаному РТЦК та СП, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків (функцій), та відповідно до п. 1 примітки до ст. 364, ч. 3 ст. 18 КК України, являються службовими особами, вчинив неправомірні дії, які полягають у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії, з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

24.02.2022 російська федерація здійснила відкриту агресію проти України, у зв`язку з чим, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022 на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 почав діяти воєнний стан, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та який триває по теперішній час.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до вимог абз. 1, 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2. глави 1 розділу I «Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 (надалі Положення), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних. Військово-лікарська експертиза це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей, військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом.

Пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення передбачає, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Відповідно до п.п. 2.6.3 пункту 2.6 глави 2 розділу I Положення, до складу ВЛК, що створюється у військовому комісаріаті, територіальному центрі комплектування, лікарі і секретар комісії залучаються з місцевих лікувально-профілактичних закладів рішенням голови районної державної адміністрації (виконавчого органу міської ради) за погодженням із головою відповідної штатної ВЛК регіону.

Пунктами 3.1, 3.3 глави 3 розділу II Положення визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів, при цьому, військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби, повторно оглядаються ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання після обов`язкового обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах.

Згідно з п. 23.5 глави 23 розділу II Положення після закінчення огляду кожний лікар записує в картку обстеження та медичного огляду діагноз та висновок щодо ступеня придатності до військової служби, відповідну статтю Розкладу хвороб, дату огляду та підписує висновок із зазначенням свого прізвища та ініціалів і скріплює особистою печаткою. За результатами медичного обстеження ВЛК приймає остаточне рішення щодо ступеня придатності кандидата за станом здоров`я до військової служби.

Підпунктом «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що службові особи інших державних органів є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

До того ж, підпунктом «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є, в тому числі, голови та члени лікарсько-консультативних і медико-соціальних експертних комісій, а також голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у пункті 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління зі спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Статтею 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до розпорядження Звенигородськокої районної державної адміністрації від 15.01.2024 № 9 утворено лікарські комісії та затверджено їх посадовий склад для проведення медичних оглядів громадян України, що перебувають на військовому обліку у Звенигородському районі (додаток 6), дільниці № 5 ( АДРЕСА_2 ), а головою позаштатної постійно-діючої військово лікарської та лікарсько-льотної комісії Звенигородської міської ради на 2024 рік призначено ОСОБА_8 .

Враховуючи вищевикладене, голова позаштатної постійно-діючої військово - лікарської комісії Звенигородської міської ради ОСОБА_8 , а також члени вказаної ВЛК тимчасово наділені функціями представників влади за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, тобто останні також є службовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Відповідно до посадової інструкції ОСОБА_5 у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про житлово комунальні послуги», постановами, розпорядженнями, іншими нормативно-правовими послугами. Відповідно до посадової інструкції несе персональну відповідальність за перевищення своїх повноважень; порушення обмежень, пов`язаних з проходженням служби у органах місцевого самоврядування; загальних правил поведінки тощо.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Згідно з положеннями статей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктам, на яких поширюється дія цього Закону забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зі змінами, внесеними Законом України від 11.04.2024 № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Так, ОСОБА_9 в період травня 2024 року отримав повістку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому, в травні 2024 року ОСОБА_9 , усвідомлюючи про необхідність стати на військовий облік, оновити військово - облікові дані та отримати військово-облікові документи, звернувся за консультацією щодо порядку постановки на військовий облік, оновлення даних та отримання військово-облікових документів до свого знайомого ОСОБА_5 .

При особистих зустрічах у м. Звенигородка Черкаської обл. ОСОБА_9 з ОСОБА_5 в період червня липня 2024 року, ОСОБА_9 обговорював питання з приводу законних підстав постановки на військовий облік, оновлення військово-облікових даних та отримання військово-облікових документів військовозобов`язаного, в тому числі щодо свого товариша ОСОБА_10 .

У невстановлений слідством на даний час, але не пізніше червня 2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Звенигородка Черкаської області, був залучений як пособник до реалізації злочинного плану спільно з іншими невстановленими на даний час службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при вказаному РТЦК та СП, щодо скоєння кримінального правопорушення, зокрема, для одержання неправомірної вигоди службовими особами вказаних органів за вирішення питання про оновлення облікових даних військовозобов`язаним ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без фактичної участі останніх з проходженням ВЛК та видачу останнім військово-облікових документів.

Так, в цей же період часу, в невстановленому місці та час, ОСОБА_5 , який попередньо був обізнаний про бажання ОСОБА_9 та його товариша ОСОБА_10 здійснити оновлення даних та пройти військово-лікарську комісію, в тому числі отримати довідку військово-лікарської комісії, військово-облікові документи, переслідуючи корисливий умисел незаконного одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, в тому числі службових ІНФОРМАЦІЯ_2 та позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при вказаному РТЦК та СП, повідомив ОСОБА_9 , що після того, як він підготовить необхідні документи та узгодить питання із представниками РТЦК та СП, надасть йому остаточну відповідь та визначить остаточну суму грошових коштів, яку необхідно сплатити, тобто в якості неправомірної вигоди.

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, як пособник до реалізації злочинного плану щодо скоєння кримінального правопорушення, за попередньою змовою групою осіб, зокрема із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням іншими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при вказаному РТЦК та СП 16.07.2024 повідомив при особистій зустрічі в м. Звенигородка, що у якості неправомірної вигоди йому необхідно надати грошові кошти в сумі 700 доларів США, за «вирішення» обумовленого раніше між ними питання.

Так, 16.07.2024 ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу Звенигородської міської ради Черкаської області, що знаходиться за адресою: проспект Шевченка, 63, м. Звенигородка, Черкаська обл. під час зустрічі з ОСОБА_9 , повідомив та запевнив останнього, що за надання йому неправомірної вигоди у розмірі 700 доларів США, допоможе «позитивно» вирішити вказане питання.

На пропозицію ОСОБА_5 щодо надання необхідної суми грошових коштів, ОСОБА_9 погодився, оскільки з приводу незаконних дій останній звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та діяв під контролем правоохоронних органів.

31.07.2024, близько 16 год. 24 хв., ОСОБА_5 надіслав повідомлення на месенджер «Viber» ОСОБА_9 з фотознімками виготовлених військово - облікових документів на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що вказувало, на реалізацію протиправного умислу фігурантами. В подальшому, ОСОБА_5 ретельно маскуючи протиправну діяльність фігурантів зазначив про необхідність передачі йому в найкоротший термін грошових коштів в сумі 700 доларів США, нащо ОСОБА_5 , діючи під контролем правоохоронних органів, погодився та останні домовились про зустріч 06.08.2024 поблизу Звенигородської міської ради Черкаської області за адресою: Черкаська обл., м. Звенигородка, проспект Шевченка, 63.

У подальшому, 06.08.2024, близько 10 год. 35 хв., ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, як пособник до реалізації злочинного плану щодо скоєння кримінального правопорушення, за попередньою змовою групою осіб, з невстановленими на даний час досудовим розслідуванням службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при вказаному РТЦК та СП, для одержання останніми неправомірної вигоди з використанням службового становища за вчинення дій в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_9 поблизу приміщення Звенигородської міської ради Черкаської області, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , де при особистій зустрічі, яка відбулась в автомобілі марки Citroen Jumpy, д.н.з. НОМЕР_1 , який був у користуванні ОСОБА_9 , ОСОБА_5 передав ОСОБА_9 військово-облікові документи на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , із зазначенням даних проходження 25.07.2025 ВЛК, та близько 10 год. 45 хв. одержав від ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, неправомірну вигоду у виді грошових коштів в розмірі 700 доларів США, які за вказівкою ОСОБА_5 , заявником було поміщено до паперового конверту з написом ТОВ «Нова Пошта», який приніс із собою на зустріч ОСОБА_5 .

При цьому, зазначену неправомірну вигоду ОСОБА_5 отримав за вирішення питання щодо оновлення даних, проходження військово-лікарської комісії, отримання довідки військово-лікарської комісії, в тому числі складання та видачі військово-облікового документу на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , в якості пособника для подальшої передачі невстановленим на даний час досудовим розслідуванням службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 та позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при вказаному РТЦК та СП, не зазначаючи прізвищ останніх, до компетенції яких відносяться відповідні повноваження, зокрема: членами (лікарями) ВЛК - внесення даних щодо проходження медичного огляду до картки обстеження та медичного огляду зазначених військовозобов`язаних (додаток № 13 до Положення «Про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України»), секретарем та головою ВЛК складання та підписання довідки військово-лікарської комісії № 1786 від 23.07.2024 на ім`я ОСОБА_10 та № 1809 від 25.07.2024 на ім`я ОСОБА_9 про придатність останніх до військової служби без фактичної участі останніх у проведенні медичного огляду, службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 підписання та видачу військово-облікового документу на кожного військовозобов`язаного за підписом керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 , а також внесення до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» інформації про постановку на облік зазначених осіб у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Одразу після цього, 06.08.2024 об 11 год. 01 хв., ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, його протиправна діяльність була припинена, а зазначені грошові кошти в сумі 700 доларів США вилучено.

07.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: у вчиненні пособництва в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії, з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб

З огляду на кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його особу та інші обставини, на переконання ініціатора клопотання, існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є наступне.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 має високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєно представником органу державної влади Звенигородської міської ради, який зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, а також професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва та дотримуватись присяги державного службовця.

При цьому слідчий вказує, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 . зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Крім цього, запобіжний захід застосовується для того, щоб підозрюваний (обвинувачений) не перешкоджав компетентному органу в перевірці обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину. Отже, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання доказів.

За таких умов застосування будь-якого запобіжного заходу, а особливо тримання під вартою, потребує особливої уваги з боку слідчого судді (суду) та обов`язкового переосмислення цього запобіжного заходу з боку громадськості.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, на сьогоднішній день наша країна переживає один з найскладніших періодів в історії, коли питання незалежності та суверенітету перебуває на вустах у кожного свідомого громадянина та патріота, коли військовослужбовці приймають участь в стримані збройного агресії збройних сил російської федерації, захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від збройної агресії ворога, однак дії, які інкримінуються ОСОБА_5 є аморальними та викликають реальний суспільний резонанс. Такі дії ОСОБА_5 свідчать про відсутність стимулюючих засобів запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, оскільки впродовж останнього часу на території України в засобах масової інформації щомісячно затримуються посадовці територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та їх спільники під час отримання неправомірної вигоди.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тим паче в умовах правового режиму воєнного стану.

При цьому, слід врахувати, що ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, отримав від військовозобов`язаного неправомірну вигоду у виді грошових коштів, в умовах активних дій реалізації державними органами заходів щодо мобілізації, в тому числі людських ресурсів. Усвідомлюючи резонансність вказаної справи, настання можливої відповідальності, реакції суспільства останній, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 виконуючи свої службові обов`язки, як працівник Звенигородської міської ради, має стійкі професійні та особисті зв`язки з службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виконують свої функції в цьому ж приміщенні, тобто в приміщенні Звенигородської міської ради, а також іншими працівниками в органах державної влади, що свідчить про те що, останній, перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої повноваження та зв`язки для:

- знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки на даний час органом досудового розслідування, не вилучено всіх документів, які підтверджують законність видачі відповідних документів щодо проходження ОСОБА_10 та ОСОБА_9 військово-лікарської комісії із внесенням членами ВЛК даних щодо проходження медичного огляду до картки обстеження та медичного огляду (додаток № 13 до Положення «Про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України»), складено довідки військово-лікарської комісії № 1786 від 23.07.2024 на ім`я ОСОБА_10 та № 1809 від 25.07.2024 на ім`я ОСОБА_9 про придатність останніх до військової служби, за результатами яких видано військово-обліковий документ на кожного військовозобов`язаного за підписом керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 , а також внесено до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» інформації про постановку на облік зазначених осіб у ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки безпосередньо ні до РТЦК та СП, ні до лікарів ВЛК зазначені особи не звертались та особисто будь-яких медичних оглядів не проходили.

У разі, якщо ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування перебуватиме на волі, у випадку звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 та позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при вказаному РТЦК та СП, у володінні яких повинні знаходитися ці документи та інформація, існуватиме реальна загроза їхньої заміни та/чи знищення, передачі іншим особам, сповіщення осіб, зокрема осіб, які мають відношення до вказаних документів, а також вжиття ними заходів щодо їх приховування, внесення змін, в тому числі до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», у зв`язку з чим, існує нагальна потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, на переконання органу досудового розслідування існує ризик незаконного впливу на інших осіб, в тому числі свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на :

- свідка (заявника) ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , на яких за участі підозрюваного підготовлювались та оформлювались документи для можливості оновлення військово-облікових даних, а також видавались військово-облікові документи, у зв`язку з тим, що на даний час є реальні підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може на них незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження;

- свідків понятих, які були присутні під час проведення обшуку та затримання останнього, а також осіб, які були присутніми під час його проведення, у зв`язку з тим, що на даний час є реальні підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може на них незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз;

- посадових осіб, зокрема керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким прийнято остаточне рішення про видачу військово-облікових документів, про що проставлено відповідні відмітки та підписи в них; військовослужбовця цього ж РТЦК та СП ОСОБА_12 , який ймовірно причетний до вчинення цього злочину, членів позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , які без безпосереднього проведення медичного обстеження внесли дані щодо проходження медичного огляду до картки обстеження та медичного огляду (додаток № 13 до Положення «Про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України»), склали довідки військово-лікарської комісії № 1786 від 23.07.2024 на ім`я ОСОБА_10 та № 1809 від 25.07.2024 на ім`я ОСОБА_9 про придатність останніх до військової служби, за результатами яких видано військово-обліковий документ на кожного військовозобов`язаного за підписом керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 , а також внесено до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» інформації про постановку на облік зазначених осіб у ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим, що на даний час є реальні підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може на них незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, в частині приховування вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Також, перебуваючи на волі підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, вплинути на уповноважених осіб РТЦК та СП та ВЛК, з метою подальшого спотворення інформації щодо її зміни в примірниках документів, зокрема в книзі протоколів засідань військово-лікарської комісії з медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_2 , актах обстеження медичного огляду військовозобов`язаних, які жодного медичного обстеження не проходили, а також в частині внесення змін достовірністю облікових даних у Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», який ведеться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, книзі відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 , в частині внесення недостовірних відомостей щодо відвідування військовозобов`язаними ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вказаного РТЦК та СП, а також приміщення ВЛК.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На переконання ініціатора клопотання, до підозрюваного неможна застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту оскільки, що незважаючи на те, що ОСОБА_5 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , останній перебуваючи за вказаною адресою, фактично матиме можливість спілкуватись зі свідками та фігурантами у цьому кримінальному провадженні, що в свою чергу унеможливить здійснення належного контролю за його поведінкою, також останній фактично весь свій час матиме можливість безконтрольно спілкуватися, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку, із свідками, службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та членами позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при вказаному РТЦК та СП, що об`єктивно може зашкодити встановлення істини у цій справі, оскільки останні причетні до його вчинення.

На підставі викладеного, у разі задоволення клопотання, при обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, слідчий за погодженням з прокурором вважають за доцільне, з урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, беручи до уваги розмір отриманої ОСОБА_5 неправомірної вигоди в сумі 700 доларів США, а також майновий стан (за 2023 рік офіційно нараховано заробітну плату в розмірі 251 222 грн., у 2024 році 147 688 грн.) визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 134 200 грн.

Саме такий розмір застави на думку органу досудового розслідування, при тому, що він не є максимальним, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного ОСОБА_5 бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні. Застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків. Разом з тим, у разі внесення застави, слідчий просив покласти на ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- заборонити спілкування з військовослужбовцями та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також головою, секретарем та членами позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при вказаному РТЦК та СП;

- заборонити спілкування із свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного слідчий просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з утриманням у Черкаському СІЗО з можливістю визначення застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ньому та додані до нього докази. Крім того зауважили, що враховуючи тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, існують реальні та достатньо обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказані в клопотанні. Прокурор додатково зазначив, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, зважаючи на докази, зібрані на даному етапі досудового розслідування. Також, підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України. Тобто, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з огляду на тяжкість покарання, яке може бути застосовано до нього у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 зможе знищити, спотворити чи приховати документи, які ще не було вилучено органом досудового розслідування, та які мають значення для кримінального провадження. Крім того, перебуваючи на волі останній може незаконно впливати на свідків, зокрема на ОСОБА_10 та заявника ОСОБА_9 , понятих та працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний ризик, прокурор обґрунтовував тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 зможе вільно спілкуватись з даними особами та особисто чи через третіх осіб шляхом вмовлянь чи іншими способами змусить до зміни показів чи відмови від дачі показів, з метою уникнення покарання, що йому загрожує у разі визнання винним. Крім того, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме вплинути на уповноважених осіб РТЦК та СП та ВЛК, з метою подальшого спотворення інформації в офіційних документах, що стали підставою для проходження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ВЛК та поставлення їх на облік. На думку сторони обвинувачення жодний інший запобіжний захід не зможе знизити ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому до ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При визначенні розміру застави посилались на розмір неправомірної вигоди та наявності офіційних доходів підозрюваного.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з огляду на необґрунтованість підозри та недоведеність вказаних стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які, на його думку, є надуманими. Навіть якщо ОСОБА_5 було вчинено якісь дії, то вони мають іншу правову кваліфікацію. Просив слідчого суддю врахувати, що під час затримання 06.08.2024 ОСОБА_5 стало зле та його було доправлено до медичної установи. Підозру йому було оголошено 07.08.2024 під час його перебування в медичній установі. На вказаній процесуальній дії він був присутній та засвідчує, що на той момент його підзахисний мав погане самопочуття. Крім того, вказував, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має дружину та дитину, постійне місце проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків. Він не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Прокурором не надано жодного доказу на підтвердження зазначених ризиків, на його думку вони є формальними, оскільки не зрозуміло яким чином підозрюваний може внести зміни в документи та впливати на свідків, зокрема понятих. Також, просив врахувати, що ОСОБА_5 отримує офіційний дохід у невеликому розмірі, має на утриманні дитину та дружину, яка не працює, та батьків літнього віку, які є особами з інвалідністю та проживають разом з ним, тому зазначений стороною обвинувачення розмір застави є непомірним для нього. Просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки даний вид запобіжного заходу є найбільш тяжким, та обрати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного браслету.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, заперечував проти заявленого клопотання, просив врахувати його сімейний і майновий стан та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання та документи надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В судовому засіданні встановлено, що подане клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також, п.4 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 17.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

06.08.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 07.08.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у вчиненні пособництва в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії, з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколами додаткового допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 06.08.2024, протоколом огляду місця події від 06.08.2024, протоколами обшуку від 06.08.2024, протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 06.08.2024, протоколом огляду особи, залученої до конфіденційного співробітництва та вручення їй спеціального технічного засобу і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину від 06.08.2024.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" N 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Стосовно позиції сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, то фактично підозрюваний та його адвокат дають оцінку доказам, зібраним стороною обвинувачення на даному етапі розслідування на предмет їх належності та допустимості, що є на цей час передчасним. Крім того, позиція сторони захисту, фактично не виключає можливість застосування до ОСОБА_5 , який є підозрюваним, запобіжного заходу, відповідно до ст. 176 КПК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення у клопотанні, та позицію захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає наступне.

В обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою сторона обвинувачення в судовому засіданні посилалася на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, при встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за інкримінований ОСОБА_5 в провину злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. А беручи до уваги, що злочин, інкримінований в провину ОСОБА_13 є корупційним, отже у разі засудження останнього за ч. 3 ст. 368 КК України до нього не може бути застосовано звільнення від відбування покарання та застосування більш м`якого покарання, ніж передбачене законом. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, має малолітню дитину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, вказані захисником характеризуючі дані, не можуть бути вирішальними та такими, що могли б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора та слідчого щодо наявності ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, зокрема на ОСОБА_10 та заявника ОСОБА_9 , слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом. Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

За такого слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику ймовірного впливу на свідків, зокрема на ОСОБА_10 та заявника ОСОБА_9 , з боку підозрюваного ОСОБА_5 .

Крім того слідчий суддя враховує, що в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування ще не встановлено повне коло осіб, які можуть бути причетними до встановлених слідством подій в даному кримінальному провадженні. Також протиправні дії, які ставляться в вину ОСОБА_5 , за версією слідства останній вчиняв з невстановленими на даний час службовими особами, які постійно обіймали посади в ІНФОРМАЦІЯ_2 та позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при вказаному РТЦК та СП, співробітники якого ще не допитані в даному кримінальному провадженні. Отже, наведене свідчить про те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе впливати на осіб, які можуть набути статусу свідків у даному кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Що стосується ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що органом досудового розслідування ще не вилучено значний обсяг документів, що мають значення для даного кримінального провадження, а тому, перебуваючи на волі підозрюваний особисто чи через третіх осіб зможе вчинити дії щодо їх знищення, приховання чи спотворення. Крім того, існує ризик того, що ОСОБА_5 особисто чи через третіх осіб зможе вчиняти інші дії направлені на перешкоджання кримінальному провадженню.

Отже, враховуючи викладене вище, слідчим суддею встановлено, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підставу для обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінально процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оскільки в ході розгляду клопотання встановлено ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик впливу на свідків; ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та наявність цих ризиків підтверджена достатніми доказами, тому слідчий суддя вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Вирішуючи питання про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Зі змісту ч. 1 ст. 183 КПК України слідує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З наведеного вбачається, що метою застосування запобіжного заходу є не каральна, а забезпечувальна функція, тобто, до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких підтверджено в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (п. п. "а" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

При цьому, слідчий суддя враховує відомості про особу ОСОБА_5 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження застосування до ОСОБА_5 виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним.

В той же час слідчим суддею встановлено ризики, передбачені п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

У кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи (ч. 1 ст. 176 КПК): 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Обираючи один із запобіжних заходів, слід зважати, що їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості. Відповідно найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, а найбільш м`яким - особисте зобов`язання.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 45 КК України є корупційним злочином та має підвищену суспільну небезпеку, вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт, про який клопотала сторона захисту, на думку слідчого судді не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам.

В той же час, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого в провину ОСОБА_5 злочину, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та виконання покладених на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Щодо визначення розміру застави, то слід зазначити, що її розмір визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

При цьому, необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави, що є заздалегідь непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, саме розмір застави визначає ступінь суворості даного запобіжного заходу, а при його визначенні враховуються об`єктивні й суб`єктивні критерії.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при обранні застави необхідно враховувати не лише розмір шкоди, а й інші обставини, в тому числі можливість особи внести заставу, її особисту ситуацію. Основною метою застави є гарантування виконання особою своїх процесуальних обов`язків.

Так, в контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Під час судового розгляду встановлено майновий стан підозрюваного та членів його родини, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 одружений із ОСОБА_14 , має малолітню дитину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спільно проживає з батьками ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які є особами з інвалідністю другої групи, працевлаштований на посаді головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства, транспорту, інфраструктури виконавчого комітету Звенигородської міської ради та його офіційний дохід складає в середньому на місяць складає 20000 грн.

Відомостей щодо наявності інших джерел доходу та рухомого і нерухомого майна, слідчому судді не надано.

При обрахунку розміру застави слідчий суддя враховує частину 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII якою встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Таким чином, при визначенні розміру прожиткового мінімуму, як розрахункової величини для визначення застави, слід застосовувати розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб встановлений Законом "Про бюджет на 2024 рік" на 1 січня поточного року, тобто 3028 грн.

За таких обставин, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, а також встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 визначити заставу у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75 700 грн. 00 коп.

На думку слідчого судді, запропонований стороною обвинувачення розмір застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є занадто завищеним та непомірним для підозрюваного.

Також слідчий суддя вбачає доцільним покласти на підозрюваного ОСОБА_18 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора; утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із військовослужбовцями та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також головою, секретарем та членами позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при вказаному РТЦК та СП, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, - оскільки це необхідно з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризиків, які були обґрунтовані раніше та ефективності здійснення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого заступником керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження №0000012 від 17.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368КК України відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти в залі суду негайно.

Зобов`язати ОСОБА_5 не пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу у виді застави, внести у грошовій одиниці України кошти у розмірі 75 700 гривень, на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ: рахунок отримувача - UA0003652; Код банку отримувача (МФО) 820172; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26261092, або забезпечити їх внесення заставодавцем, та надати слідчому, прокурору, суду документ з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 :

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із військовослужбовцями та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також головою, секретарем та членами позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при вказаному РТЦК та СП, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

З моменту застосування запобіжного заходу у вигляді застави, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Визначити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 даною ухвалою слідчого судді, в межах строку досудового розслідування, тобто до 07 жовтня 2024 року включно.

Підозрюваному роз`яснюється положення ч.ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, згідно з якими у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1