Провадження по справі № 1-кс/522/3972/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

16 липня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове, Кілійського району, Одеської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження № 0000300 від 16.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000300 від 16.07.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого, 24.02.2022 о 05 год. за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_8 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_9 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Приблизно у квітні 2024 року, більш точну дату та час досудовим розслідування встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_4 , будучи прихильником пропагандистської ідеології т.зв. «русского міра» та ідеї входження території України до складу росії, а також керуючись корисливим мотивом, направленим на одержання матеріальної вигоди від своєї протиправної діяльності, використовуючи електронне обладнання мобільний телефон марки «REDMI 7A» ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 , зі встановленим програмним забезпеченням, підключеним до мережі Інтернет-провайдера, авторизувавшись в Інтернет-месенджері «TELEGRAM», який прив`язаний до його абонентського номеру НОМЕР_3 під нікнеймом « ОСОБА_4 », обліковий запис « ОСОБА_4 », а також графічним зображенням з наступним текстом (мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_2 », надіслав добровільний запит з повідомленням про бажання співробітництва до каналу в Інтернет месенджері «TELEGRAM» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10». Після оброблення вказаного повідомлення через деякий час на номер мобільного телефону ОСОБА_4 НОМЕР_3 , який авторизований в Інтернет месенджері «TELEGRAM», надійшло повідомлення від невстановленого абонента російського стільникового зв`язку НОМЕР_4 під нікнеймом « ОСОБА_12 », який представився співробітником федеральної служби безпеки російської федерації з пропозицією співробітництва в інтересах спеціальної розвідувальної організації країни-агресора. Після отримання добровільної згоди ОСОБА_4 , невстановлений співробітник фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_12 » перейшов до вивчення кандидата з метою його підготовки до виконання спеціальних розвідувальних завдань на шкоду обороноздатності та державній безпеці України. Надалі, вказаний невстановлений співробітник фсб рф, маючи намір отримання розвідувальної інформації про місця дислокації особового складу Сил оборони України по всій лінії бойового зіткнення та в тилу, розташування ІНФОРМАЦІЯ_12, відомості про їх транспортні засоби, отримавши, вивчивши та проаналізувавши інформацію про знання, навички, вид діяльності, спосіб життя ОСОБА_4 , а також усвідомлюючи те, що останній є місцевим жителем, знаючи адміністративно-територіальний устрій області, її райони, міста та селища, розташування об`єктів інфраструктури, у тому числі розташування військових об`єктів та органів державної влади, маючи певне коло знайомих серед мешканців Одеської області, а також, будучи обізнаним про його ідеологічну спрямованість, проросійські переконання та погляди, провів вербувальну діяльність останнього для залучення до агентурного апарату та його використання в інтересах федеральної служби безпеки російської федерації.

Насамперед, невстановлений співробітник фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_12 » був обізнаним про характер, навички, місце проживання та коло спілкування ОСОБА_4 , володіння українською та російською мовами, розуміння менталітету населення різних районів та багатонаціональних діаспор Одеської області, володіння достатнім рівнем комунікації та іншими якостями.

Маючи за мету поступову підготовку ОСОБА_4 до виконання кваліфікованих спеціальних завдань, невстановленим співробітником фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_12 », у квітні 2024 року (точні дата та час не встановлені) постановлено перше завдання за місцем проживання ОСОБА_4 . Відповідно до зазначеного завдання ОСОБА_4 повинен був здійснити фотофіксацію розташування ІНФОРМАЦІЯ_11 АДРЕСА_2 . Дане завдання було виконано ОСОБА_4 та схвалено відповідним невстановленим співробітником фсб рф. В подальшому, невстановленим співробітником фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_12 » поставлено основне завдання, яке включало збір та передачу інформацію про місця дислокації особового складу Сил оборони України на території Одеської області, розташування ІНФОРМАЦІЯ_12, відомості про їх транспортні засоби, а також відомості про об`єкти критичної інфраструктури.

12.07.2024 ОСОБА_4 , вчиняючи дії, направлені на виконання спеціального розвідувального завдання в інтересах російської федерації, здійснив фотофіксацію пропускного пункту в`їзду/виїзду на територію ДП «ІНФОРМАЦІЯ_13», а також передав шляхом надсилання в Інтернет-месенджері «TELEGRAM» на номер мобільного телефону НОМЕР_4 невстановленому співробітнику фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_12 » наступні відомості (мовою оригіналу): «В Измаиле есть электростанция; Порт Измаил; Буду наблюдать перемещается ли отсюда ночью техника иди днем». На фотознімках зафіксовано розташування портового обладнання та інфраструктури (портові крани, адміністративні корпуси, истеми забезпечення тощо). Крім того, разом із фотознімками ОСОБА_4 передано наступні координати з прив`язкою до мапи в Інтернет додатку «Googlemaps», а саме: НОМЕР_6 , НОМЕР_9 ( АДРЕСА_3 ); НОМЕР_10, НОМЕР_11 (АДРЕСА_7 ).

Крім того, перебуваючи у співпраці з невстановленим співробітником фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_12 », бажаючи отримання більшої матеріальної винагороди, маючи за мету виконання широкого кола завдань, отримавши відповідний досвід та вміння, ОСОБА_4 , у невстановлені слідством дату та час, добровільно та ініціативно через раніше згаданий канал «ІНФОРМАЦІЯ_10» встановив зв`язок з невстановленим співробітником фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_14 », після чого отримав спеціальні розвідувальні завдання аналогічного змісту. Специфіка співробітництва з невстановленим співробітником фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_14 » дещо відрізнялась, оскільки стосувалась виключно збору та передачі відомостей про об`єкти критичної інфраструктури, насамперед енергетичної (електростанції, трансформатори тощо) та залізничної транспортної інфраструктури, будівель територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки , особистих та службових транспортних засобів працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також інших військовослужбовців. Зокрема, 09.07.2024 о 14 год. 34 хв. ОСОБА_4 доповів невстановленому співробітнику фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_14 », що він прибув до АДРЕСА_5 та встановив транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_7 зеленого кольору. Того ж дня, ІНФОРМАЦІЯ_5 о 18 год. 47 хв. ОСОБА_4 надіслав невстановленому співробітнику фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_14 » скриншот мапи в Інтернет додатку «Googlemaps» з маршрутом до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також доповнив дане повідомлення наступним текстом (мовою оригіналу): «Вот здесь военкомат я еще там не был. Завтра иду туда. Утром скупляюсь всем необходимым. У меня есть план как поджечь и небыть замеченным. Берем бутылки 3, обвалакиваем смесью зажигательной, потом, нитку тонкую прочную, после нитку одним концом в бутылку и закручиваем пробку, каждую бутылку, кидаем под машину, зажигаем на расстоянии нитку прочную, но легко воспламеняющуюся можно и плостмасовую, зажигаем на расстоянии подальше от камер где то в кустах, а потом фоткаем. Как тебе идея? Каждая бутылка будет облита смесью легко воспламеняющуюся. Так чтобы сложно было затушить. Ну или невозможно. Как только канат дойдет до бутылок они по идеи должны начать гореть. Так как бутылки будут плостмасовими, легкий плостмас». На що невстановлений співробітник фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_14 » надав йому наступні роз`яснення та вказівки (мовою оригіналу): «Думаю можно так, но еще нужно вылить между капотом и лобовым стеклом. Я тебе вечером скину видео примерной работы. Посмотришь внимательно. Нужно будет повторить. Вечером жди инструкции. Если будут гореть под машиной не факт что дойдет до горения самой машины. А когда ты выливаешь жидкость между капотом и стеклом она растекается под моторный отсек. И тогда горит на 10000%». Після цього вказаний співробітник фсб рф надіслав ОСОБА_4 відеоінструкцію з підпалу автомобілів.

В подальшому, 12.07.2024 ОСОБА_4 доповів невстановленому співробітнику фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_14 », що продовжує пошук ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме надсилає повідомлення наступного змісту (мовою оригіналу): «Нужно еще пройтись по магазинам, а потом разведать, где стоят машины тцк. В центре их нет вчера весь центр облазил кроме ментов никого. А их пруд пруди но боязгливие. Ну только возле военкомата в центре они нетусуюца. Вчера одну машину заметил так они по педалям и уехали. Только номера и цвет успел запомнить». Надалі, ОСОБА_4 12.07.2024 о 13 год. 38 хв. надіслав вказаному невстановленому співробітнику фсб рф фотознімки пропускного пункту в`їзду/виїзду на територію ДП «ІНФОРМАЦІЯ_13» з вищевказаними координатами, які раніше були передані невстановленому співробітнику фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_12 », а також доповнив повідомленням наступного змісту (мовою оригіналу): «Здесь эсть железная дорога. Но пока не нашел машини тцк или военных. Может поменяешь задание на шкаф. Я задолбался искать машину которая постоянно в движении. Шкаф же можно поджечь и он никуда не денится». Після чого отримує наступну відповідь (мовою оригіналу): «Если шкаф то шкаф нужно работать на том участке где ходит поезд с техникой, чтоб от нашей работы был толк. Можешь кстати посмотреть военкомат. Если там нет камер и охраны то можно ночью его сработать. Это вообще тема. В общем я готов поддержать любые твои предложения. Но нужна цель действенная. Военные либо шкаф но на участке где ходит техника. Продумай все обязательно хорошо. Потом у нас будет серьезная работа. Там где я тебе говорил».

Надалі, на виконання вищевказаного злочинного завдання, 12.07.2024 о 20 год. 58 хв. ОСОБА_4 , будучи завербованим невстановленим співробітником фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_12 », на виконання спеціальних завдань в інтересах рф та на шкоду обороноздатності, державній безпеці України, підтримуючи збройну агресію Російської Федерації проти України, керуючись власними ідеологічними переконаннями та мотивами, переслідуючи мету завдання шкоди обороноздатності та державній безпеці України, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи факт можливого нанесення ракетних ударів по підрозділам Сил оборони України, а також попередження органів державної влади, правоохоронних органів про заборону та недопустимість розголошення відомостей про місць розташування підрозділів Сил оборони України, використовуючи електронне обладнання мобільний телефон марки «REDMI 7A» ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 , зі встановленим програмним забезпеченням, підключеним до мережі Інтернет-провайдера, авторизувавшись в Інтернет-месенджері «TELEGRAM», який прив`язаний до його абонентського номеру НОМЕР_3 під нікнеймом « ОСОБА_4 », обліковий запис « ОСОБА_4 », а також графічним зображенням з наступним текстом (мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_2 », здійснив фотофіксацію позицій підрозділів протиповітряної оборони в районі АДРЕСА_6 , а також території та ІНФОРМАЦІЯ_14 . В подальшому, 15.07.2024 о 14 год. 56 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на території Ізмаїльської територіальної громади Одеської області (точне місце слідством не встановлено) передав шляхом надсилання в Інтернет-месенджері «TELEGRAM» на номер мобільного телефону НОМЕР_4 невстановленому співробітнику фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_12 » наступні відомості (мовою оригіналу): «На связь не могу выйти, нет света и связи. Был сегодня в ІНФОРМАЦІЯ_15 увидел позиции военных. Скидываю фото. Позиция скрытая охраняют 6 военных, видно пулемет. Ближе сделать фото без палева не мог. Ее координаты НОМЕР_12, НОМЕР_13.». Координати надіслані з вказанням крапки на мапі в Інтернет додатку «Googlemaps». В додаток до повідомлення, також надіслані фотознімки позиції з транспортним засобом, озброєнням та військовослужбовцями Сил оборони України. Крім того, того ж дня, 15.07.2024 о 14 год. 56 хв. вказаному невстановленому співробітнику фсб рф ОСОБА_4 надіслав фотознімок адміністративної ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_8 від 15.07.2024, вищевказані відомості передані ОСОБА_4 містять відомості про розташування з початку повномасштабного вторгнення рф в Україну по теперішній час діючої резервної позиції (місце тривалого несення служби №4) мобільно-вогневої групи з числа особового складу підрозділів НОМЕР_8 прикордонного загону ДПС України, що залучаються до виконання завдань з протиповітряного прикриття.

За вищевказаними відомостями можливо ідентифікувати розташування ЗС України, інші утворені відповідно до законів України військові формування, їх вогневі/укріплені позиції.

Зазначена інформація про розташування підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, їх вогневі/укріплені позиції Генеральним штабом ЗС України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами у відкритому доступі не розміщувалась.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності та обороноздатності України за кваліфікуючими ознаками: надання представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану.

16.07.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

16.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за кваліфікуючими ознаками: надання представнику іноземній організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненному в умовах воєнного стану.

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого.

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.п.1,3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 та підозрюваний в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, оскільки ризики не доведені, в в підозрюваного є постійне місце проживання, а тому просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Відповідне судове рішення, як передбачено частиною другою статті 371 зазначеного Кодексу, ухвалюється в нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає позбавлення волі на строк на п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна, підозрюваний не одружений, офіційно не працює, має постійне місце проживання, що в цілому свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, проте враховуючи важкість, резонансність та суцільну небезпечність інкримінованого діяння, враховуючи, що досудове слідство знаходиться на початковому етапі, є достатньо підстав вважати що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Пред`явлена підозрюваному ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду речей та документів від 15.07.2024; поясненнями свідка ОСОБА_15 від 15.07.2024; поясненнями свідка ОСОБА_16 від 15.07.2024; відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_9 №3187/4 від 15.07.2024, відповідно до якої у переданих ОСОБА_4 відомостях зафіксовано розташування з початку повномасштабного вторгнення рф в Україну по теперішній час діючої резервної позиції (місце тривалого несення служби №4) мобільно-вогневої групи з числа особового складу підрозділів НОМЕР_8 прикордонного загону ДПС України, що залучаються до виконання завдань з протиповітряного прикриття, який можна ідентифікувати на місцевості; поясненнями підозрюваного ОСОБА_4 від 16.07.2024.

Враховуючи вчинену Збройними Силами Російської Федерації військову агресією проти нашої Держави, на території України було запроваджено воєнний стан відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_9 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року N 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року N 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року N 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року N 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року N 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року N 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року N 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року N 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року N 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року N 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року N 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року N 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року N 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року N 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року N 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року N 3275-IX, Указом від 6 листопада 2023 року N 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року N 3429-IX, та Указом від 5 лютого 2024 року N 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року N 3564-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX від 14.04.2022 року, були внесені зміни до Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно положень статті 183 КПК України, під час воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Щодо існування ризиків.

Суд вважає, що наразі наявні ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного ОСОБА_4 у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років або довічного позбавлення волі. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при констатації наявності вказаного ризику. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваній у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу в уигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованим.

Тому, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що:

- на цій стадії досудового розслідування не допитані всі особи, яким можуть бути відомі обставини розслідуваного злочину;

- в ході розгляду даного клопотання підозрюваному та адвокату стали відомі матеріали кримінального провадження, з яких вони дізнались зміст його показань та особисті дані, що уможливлює вплив на останніх.

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу підозрюваним на учасників цього кримінального провадження.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя також критично ставиться до вказаного ризику, оскільки слідством не надано будь-яких документів, які б свідчили про притягнення підозрюваного раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, в тому числі цілодобового, який хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Необхідно враховувати виключну цинічність діяння, вчиненного в період здійснення Україною збройної відсічі РФ.

При цьому, слідчий суддя враховує та наголошує, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_4 є злочином проти основ національної безпеки України, вчинений в умовах воєнного стану через повномасштабне військове вторгнення російської федерації проти незалежної держави України, що свідчить про зухвалу, безвідповідальну поведінку підозрюваного та без будь-яких моральних вагань, який вочевидь, будучи дорослою людиною має розуміти, що розголошення особами в умовах воєнного стану вищевказаних відомостей про розташування підрозділів ЗСУ, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, їх вогневих/укріплених позицій може завдати шкоду обороноздатності та державній безпеці України.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що в рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, мають бути призначені експертизи, встановлений розмір шкоди, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення та роль підозрюваного ОСОБА_4 у його вчиненні, встановлені у ході досудового розслідування ризики, які слідчий суддя визнав обґрунтованими, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, а також враховуючи недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

Тож, наведені вище обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину;

-тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 ;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_4 .

За таких обставин, наявні достатні підстави вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_4 не запобігатиме наведеним ризикам.

Враховуючи наведені міркування, на думку слідчого судді, обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаному ризику, передбаченому ст.177 КПК України.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, не встановлені усі причетні до вчинення злочину особи, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів.

ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України 16.07.2024 року, а досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчується 16.09.2024 року, а тому саме до цього строку слідчий суддя може обрати запобіжний захід.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України, враховуючи дані про особу підозрюваного, з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, його характеристики, доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, беручи до уваги положення ст.176, 183 КПК України, вважаю за доцільне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», до 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.09.2024 року включно, без визначення застави.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 60 днів та обчислюється з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 16.07.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 18.07.2024 року о 10:30 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_17

16.07.2024