Провадження № 1-кс/686/6867/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000071,

встановив:

15.08.2024 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке, як зазначає слідчий у клопотанні, належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: земельну ділянку, з кадастровим номером :05:013:0127, площею 0,12 га.; земельну ділянку, з кадастровим номером :05:003:0255, площею 1 га.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зі змісту ч. 6 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, ще й наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 1 ст.171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, зі змісту ч.2 ст.64-2 КПК України вбачається, що у випадку, коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає. Так, у клопотанні слідчий, з-поміж іншого, зазначає, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, і посилається у змісті клопотання на докази, які підтверджують обґрунтованість вказаної підозри, однак, копії тих документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, до матеріалів поданого останнім клопотання долучено не було. Зокрема, до клопотання слідчим долучено лише витяг з ЄРДР (на 4 арк.), а також копії: інформаційних довідок №391067211 та №391067518 (на 4 арк.); 2 ухвал слідчих суддів про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу та про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні (на 5 арк.); 2 постанов про визначення слідчої групи та про визначення групи прокурорів (на 4 арк.); постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування (на 2 арк.); рапорту щодо виконання доручення слідчого (на 4 арк.); розрахунків заподіяної шкоди (на 4 арк.); висновку експерта, за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи (на 7 арк.); позовної заяви (на 13 арк.), інших документів, якими слідчий обґрунтовує свої доводи, в тому числі й тих, на які він посилається у своєму клопотанні і які б дали змогу слідчому судді пересвідчитись в обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий до матеріалів клопотання не долучає. Відсутні відомості у клопотанні слідчого щодо вартості майна, на яке він просить накласти арешт, що є необхідним для визначення розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження. Окрім того, слідчий у клопотанні не зазначає, хто є фактичними володільцями земельних ділянок, на які він просить накласти арешт, що є важливим для вирішенні питання про арешт майна, з урахуванням тих обставин, що слідчий просить застосувати заборони відчуження, розпорядження та користування відносно вищевказаного майна. Не наведено у клопотанні слідчого й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Не зазначено, яка є необхідність у позбавленні володільців майна можливості відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Також, матеріали клопотання та долучена до нього інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційні довідки №391067211 та №391067518 від 15.08.2024 р.), які були виготовлені за параметрами пошуку за частковим співпадінням по фізичній особі (а не за параметрами запиту за об`єктом нерухомого майна), не надає можливості слідчому судді з`ясувати, чи саме той ОСОБА_4 , який зазначений як власник земельних ділянок, є підозрюваним у кримінальному проваджені №0000071. Тобто, до матеріалів клопотання не було долучено документів, на підтвердження факту належності вищеозначених земельних ділянок саме тому ОСОБА_4 , якому було повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні.

Поза увагою слідчого та прокурора, який погоджував відповідне клопотання про арешт, залишилась та обставина, що у випадку встановлення обмежень (заборони розпорядження та користування), які стосуються інтересів третіх осіб (фактичних володільців майна, одним з яких, ймовірно, є ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОЛІССЯ», яким орендується земельна ділянка, з кадастровим номером :05:003:0255) та які передбачені під час арешту майна, суб`єктом звернення з таким клопотанням, за наявності правових підстав, мав би бути прокурор.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_2 , яке погоджене з прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000071, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя