Провадження № 1-кп/202/866/2024
УХВАЛА

Іменем України

19 серпня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

провівши в залі суду в м. Дніпрі судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерплих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 подана скарга на бездіяльність уповноваженого прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури.

У скарзі потерпілий зазначає, що 26 червня 2024 року відвідував Дніпропетровську обласну прокуратуру з метою потрапити на особистий прийом до керівника обласної прокуратури, його перших заступників чи заступників. Повідомив відповідному працівнику відділу організації прийому громадян ПІБ, адресу, засоби зв`язку, а також мету особистого прийому уповноваженого прокурора обласної прокуратури, зокрема, щодо неналежного виконання прокурорами своїх службових обов`язків та щодо забезпечення ефективного підтримання публічного обвинувачення у суді, в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України. На момент подання скарги, уповноважений прокурор обласної прокуратури не провів особистий прийом потерпілого ОСОБА_5 і на думку останнього допустив бездіяльність, чим порушив його міжнародні та національні (зокрема, конституційні) права, що є неприпустимим. Окрім того, скаржник стверджує, що громадянину України, потерпілому у кримінальному провадженні не може бути відмовлено у прийомі керівництвом обласної прокуратури. Скаржник вважає, що отриманий ним лист від начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів, яким йому повідомили про врегульований в органах прокуратури Порядок організації та проведення особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затверджений наказом Генерального прокурора від 25.06.2024 №153 і щодо здійснення публічного обвинувачення по кримінальному провадженню прокурорами Центральної окружної прокуратури міста Дніпра, які згідно ч.1 ст. 36 КПК України при здійсненні повноважень у кримінальному провадженні є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, нівелює права людини, передбачені ст.40 Конституції України. З урахуванням цього, потерпілий ОСОБА_5 просить суд забов`язати уповноваженого прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури (керівника обласної прокуратури або його перших заступників, чи заступників) провести особистий прийом потерпілого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Скаргу потерпілого було скеровано керівнику Дніпропетровської обласної прокуратури рекомендованим повідомленням, відповідно до якого отримано 06.08.2024 року особисто Фоміною.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечував у задоволенні скарги, оскільки скарга не стосується судового розгляду кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_7 і обвинувачений ОСОБА_3 покладалися на розсуд суду при вирішенні скарги потерпілого.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала скаргу потерпілого ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень статті 7 Кримінального процесуального кодексу України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі статті 8 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини 1 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до частин 1, 3 статті 21 Кримінального процесуального кодексу України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (ніж ті, що зазначені в частині 1 цієї статті) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, положення ч. 2 ст. 303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-318 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання "можуть бути предметом розгляду", а не "розглядаються" чи "підлягають розгляду" тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).

Так, відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України кримінальним провадженням визнається досудове розслідування та судове провадження.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, окрім іншого, направленням до суду обвинувального акту.

Положення пункту 24 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України визначають, що судовим провадженням визнається кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кримінального процесуального кодексу України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

13 лютого 2024 року після завершення підготовки до судового розгляду було постановлено ухвалу про призначення судового розгляду кримінального провадження.

На час подання скарги потерпілим ОСОБА_5 триває процедура судового розгляду, допитані потерпілі, досліджені письмові і речові докази, допитані свідки.

Отже, з аналізу положень КПК України можна дійти висновку про впорядкованість кримінального провадження, його стадійність, що в свою чергу, обумовлює встановлений порядок вчинення процесуальних дій на кожній стадії.

Зокрема, нормами глави 26 КПК України "Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування" визначено як перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскарженні "під час досудового розслідування" (стаття 303 КПК України), так і перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені "під час досудового розслідування".

Використання в цій главі КПК України словосполучення "під час досудового розслідування" дає підстави стверджувати про те, що вказані дії, в тому числі апеляційне оскарження ухвал слідчого судді, може здійснюватися виключно на стадії досудового розслідування, тобто до направлення обвинувального акту до суду.

У разі направлення обвинувального акту до суду вже не слідчий суддя, а саме суд першої інстанції під час судового провадження вирішує всі питання за даним провадженням, в тому числі щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у ньому. За таких обставин судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, переходить до повноважень суду першої інстанції під час судового провадження, саме з моменту закінчення досудового розслідування - направлення обвинувального акту до суду.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії. Протилежне може поставити під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.

Отже розгляд і вирішення питань, передбачених главою 26 КПК України "Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування", як і перегляд судових рішень, прийнятих за результатами такого розгляду, можуть відбуватися лише під час досудового розслідування, і мають бути припиненими із закінченням стадії досудового розслідування, оскільки невиконання цих вимог може призвести до порушення принципу правової визначеності через вирішення тотожного питання різними судами однієї інстанційності в тому ж кримінальному провадженні.

Водночас, зі змісту поданої потерпілим скарги вбачається, що викладені у ній доводи не зводяться до необхідності надання судом оцінки діям та рішенням представників сторони обвинувачення, в тому числі, з точки зору їх законності, у зв`язку з порушеннями норм кримінального процесуального законодавства які, на думку потерпілого, були допущенні при їх прийнятті.

На переконання суду, викладені у скарзі аргументи не потребують аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження потерпілого ОСОБА_5 щодо допущених порушень уповноважених прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури з приводу не здійснення його особистого прийому, не підлягають дослідженню під час судового розгляду кримінального провадження.

Судом наголошується, що відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Зазначена вище скарга потерпілого ОСОБА_5 по суті не піднімає питання вирішення належності і допустимості доказів, зібраних стороною обвинувачення. Вона не стосується питань, що підлягають вирішенню у судовому провадженні. Підняті у скарзі питання та доводи не підлягають оцінці під час судового розгляду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку у відмові в задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_5 на стадії судового провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 303, 337 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_5 про зобов`язання уповноваженого прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури (керівника обласної прокуратури або його перших заступників, чи заступників) провести особистий прийом потерпілого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча: ОСОБА_1