Провадження №1-кс/369/3034/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_4 ,

за участю адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000271 від 02.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000271 від 02.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000271 від 02.04.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

Під час досудового розслідування досліджуються питання розтрати коштів службовими особами Обслуговуючого кооперативу «Автогаражне товариство «Кристал» (далі ОК «АТ «Кристал»), , адреса реєстрації та фактичного місцезнаходження: Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, 24, із видом діяльності: код КВЕД: 68.32 «Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту».

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи головою правління ОК «АТ «Кристал» точної дати та час досудовим розслідуванням не встановлено, але після оголошення Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» маючи злочинний умисел на розтрату грошових коштів ОК «АТ «Кристал», шляхом усунення бухгалтера кооперативу від виконання прямих обов`язків останньої, пов`язаних із контролюванням та одноосібним здійсненням контрольних платежів поточного рахунку кооперативу, вчинив розтрату чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в умовах воєнного стану.

Так, 31 липня 2024 року вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

До органу досудового розслідування надійшла позовна заява про відшкодування моральної та матеріальної шкоди в порядку ст. 128 КПК України від голови ОК «АТ «КРИСТАЛ» ОСОБА_7 .

Так, з метою забезпечення виконання цивільного позову, у сторони кримінального провадження виникла необхідність в застосуванні до ОСОБА_4 заходів забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, яке перебуває у власності в підозрюваного.

В ході проведення слідчих дій встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить наступна земельна ділянка: :02:002:5147.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:5147, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Слідчий в клопотанні зазначає, що враховуючи той факт, що земельні ділянки з цільовим призначенням для індивідуального садівництва відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, на цей час є всі правові підстави для її арешту.

На підставі вищевикладеного, слідчий просив накласти арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а також будівництва на них об`єктів нерухомості, на наступну земельну ділянку площею 0,0397 га, з кадастровим номером: :02:002:5147, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 та заборонити Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області вчиняти дії по реєстрації дозвільних документів на забудову вказаної земельної ділянки.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримала та просила його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо клопотання та просили відмовити у його задоволенні.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, з наступних підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчим відділенням відділу поліції № 1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000271 від 02.04.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, внаслідок чого ОК «АТ «КРИСТАЛ» було завдано матеріальних збитків.

31 липня 2024 року вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні головою ОК «АТ «КРИСТАЛ» до ОСОБА_4 пред`явлений цивільний позов, у просить: стягнути з ОСОБА_4 у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 722 493 грн. 18 коп. та моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

Так, з метою відшкодування завданої шкоди, слідчий просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0397 га, з кадастровим номером: :02:002:5147, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 .

Згідно положень ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його відчуження, пошкодження, псування, знищення.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

З клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач (ч.1 ст.171 КПК України).

Під час розгляду питання про застосування арешту майна сторони повинні надати слідчому судді, суду докази обставин, на які вони посилаються (ч.5 ст.132 КПК України).

Цивільний позивач має вказати докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди (ч.3ст.171 КПК України).

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зокрема повинен зазначити: перелік майна, на яке накладено арешт; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Із матеріалів поданого клопотання правовстановлюючих документів та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на зазначене в клопотанні нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_4 02.06.2017 року.

В той же час, з долученого до клопотання стороною захисту копії свідоцтва про шлюб, вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 17.11.2007 року було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області.

З урахуванням наведеного вбачається, що земельна ділянка площею 0,0397 га, з кадастровим номером: :02:002:5147 була набута у власність ОСОБА_4 за час перебування у шлюбі.

Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин, дружина підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.

Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №370/2316/18 (провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Частиною 2 ст. 64-2 КПК України передбачено, що процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникає з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт.

Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що з клопотанням про арешт майна у третіх осіб має право звернутися до слідчого судді виключно прокурор.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся т.в.о. заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

Зважаючи на те, що клопотання подано неналежною особою (слідчим, а не прокурором) вказане клопотання є таким, що внесене до суду із порушенням вимог КПК України.

У зв`язку з наведеним, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 64-2, 107, 113-117, 132, 169-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000271 від 02.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 28.10.2024 року о 15:00 годин.

Слідчий суддя ОСОБА_9