МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1878/24
Провадження № 1-кс/945/568/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2024 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 20.06.2023 Миколаївським районним судом Миколаївської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, -
сторони кримінального провадження:
захисник ОСОБА_6 (який бере участь з власних пристроїв),

На розгляді Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 2 ст. 307 КК України.
Прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (щодо кожного окремо). Клопотання обґрунтовані наявністю обґрунтованої підозри, тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор вважає, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію та клопотання захисника.
Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки вважали, що прокурор взагалі не обґрунтував та не довів, яким чином обвинувачений може впливати на свідків, яким чином може здійснити виїзд за кордон, лише послався на відповідні статті КПК України. Просить врахувати, що ОСОБА_3 визнав вину, добровільно видав гранату. Посилання на те, що він не працевлаштований є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 звинувачується не у вчиненні корисливого злочину. Просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав свого захисника та додатково, з посиланням на ст. 183 КПК України вказав на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Він раніше судимий, але регулярно відмічався в органах пробації, приймав участь у всіх заходах, що ними організовувались. Працював не офіційно зі своїм тестем і мав щотижневу заробітну платню. Разом зі своєю співмешканкою доглядає за жінкою похилого віку. Гранату думав здавати. Просить замінити запобіжний захід на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши подані клопотання, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто у незаконному збуті психотропних речовин, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно.
12.06.2024 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
13.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст.307 КК України.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 червня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на тридцять днів. Строк дії ухвали - до 11 липня 2024 року о 17 годині 28 хвилин.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на тридцять днів. Строк дії ухвали закінчується 09 серпня 2024 року о 17 годині 28 хвилин.
Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років та від шести до десяти років, не має судимостей, не одружений. Розгляд справи по суті не розпочато. За таких обставин, суд вважає, що застосування інших більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, на даній стадії процесу не забезпечить попередження ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому строк тримання обвинуваченого під вартою підлягає продовженню.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Суд приходить до переконання що ризик, який існував на момент застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився та продовжує існувати, а саме ризик у вигляді переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_4 є повнолітнім, проходив стаціонарне лікування в наркологічному відділенні у 2019 році та у 2023 році звертався амбулаторно до лікаря-психіатра, офіційно не працевлаштований; у 2019 року ОСОБА_4 був укладений контракт на проходження військової служби, однак ОСОБА_4 не значиться в списках особового складу військової частини; відповідно до характеристики Нечаянської сільської ради, проживає на території сільської ради без реєстрації, не одружений, знаходиться в цивільному шлюбі, дружина та дочка на даний час знаходяться за кордоном.
Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), суд встановив, що ОСОБА_4 хоча раніше і не судимий, але, вперше, підозрюється у вчиненні багатоепізодних тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, а тому серед іншого, суд враховує і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, за які, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років та від шести до десяти років.
З огляду на викладене, суд вважає, що з боку обвинуваченого ОСОБА_4 не зменшилися і продовжують існувати ризики, визначені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Зазначені ризики є численними та суттєвими і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою.
У зв`язку з викладеним суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , останньому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне поводження з бойовими припасами, а саме придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
12.06.2024 ОСОБА_3 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
13.06.2024 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
14.06.2024 слідчим суддею Миколаївського районного суду Миколаївської області, відносно підозрюваного ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 годині 15 хвилин 10 серпня 2024 року.
Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, раніше судимий за ч. 1 ст. 263 КК України та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, не одружений, проживає і цивільному шлюбі. Розгляд справи по суті не розпочато. За таких обставин, суд вважає, що застосування інших більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, на даній стадії процесу не забезпечить попередження ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому строк тримання обвинуваченого під вартою підлягає продовженню.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Суд приходить до переконання що ризик, який існував на момент застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу, не зменшився та продовжує існувати, а саме ризик у вигляді переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, будучи судимим вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, не працює офіційно, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що з боку обвинуваченого ОСОБА_3 не зменшилися і продовжують існувати ризики, визначені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Зазначені ризики є численними та суттєвими і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою.
У зв`язку з викладеним суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_3 останньому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані (продовжені) судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за письмовим клопотанням прокурора та вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Згідно з конституційними принципами рівності та змагальності інші учасники кримінального провадження, разом із прокурором, наділені повноваженням заявляти клопотання, зокрема, щодо застосування інших, у тому числі і більш м`яких, запобіжних заходів, їх зміни чи скасування.
У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканість, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який, слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Враховуючи вищевикладене та обставини провадження, суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. У той же час, суд оцінює суворість можливого покарання та визнає за реальну небезпеку можливість ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинувачених під вартою, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим.
Крім того, згідно з положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_4 має змогу сплатити розмір застави у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму суд відкидає, оскільки чинним КПК встановлено, що мінімальний розмір застави, який може бути призначений ОСОБА_4 , з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, становить 20 розмірів прожиткового мінімуму.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 199, 314-315, 370 КПК України, -
постановив:
1. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання чи будь-який інший, не позбавлений з обмеженням волі та про визначення застави у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відмовити.
2. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.
3. Клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , - задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.
Строк дії ухвали закінчується 06 жовтня 2024 року включно.
З моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти, в зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави у поєднанні з такими обов`язками строком до 06 жовтня 2024 року (включно): не відлучатися з місця постійного мешкання без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; у разі наявності здати на зберігання до СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області закордонний паспорт/інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не спілкуватись у будь-який спосіб взагалі зі свідками, понятими у провадженні, які були присутні під час проведення слідчих дій.
4. Клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.
Строк дії ухвали закінчується 06 жовтня 2024 року включно.
З моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави у поєднанні з такими обов`язками строком до 06 жовтня 2024 року (включно): не відлучатися з місця постійного мешкання без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; у разі наявності здати на зберігання до СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області закордонний паспорт/інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не спілкуватись у будь-який спосіб взагалі зі свідками, понятими у провадженні, які були присутні під час проведення слідчих дій.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1