ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5165/23 Провадження 1-кп/636/637/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження №0001001 від 27.08.2023, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України.

16.09.2024 вказане кримінальне провадження розглянуто з постановленням вироку.

08.10.2024 до Чугуївського міського суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного на автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport», р.н. НОМЕР_1 , який належав померлому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та надання їй дозвілу, як правонаступниці дозвіл на отримання вищевказаного автомобіля з майданчика для утримання транспортних засобів.

На судове засідання заявник не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути заяву без її участі.

Прокурор надав заяву, в якій вказав, що заперечує проти зняття арешту, оскільки вирок стосовно ОСОБА_3 не набрав законної сили, вказаний автомобіль визнано речовим доказом, і в разі скасування вироку судом апеляційної інстанції може бути призначено експертизи.

Суд, ознайомившись із клопотанням, встановив наступне.

Так, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.09.2023 накладено арешт на автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport», р.н. НОМЕР_1 , який належав померлому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мобільний телефон «Samsung А-31», який належав померлій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рамках кримінального провадження за №0001001 від 27.08.2023.

16.09.2024 Чугуївським міським судом Харківської області по кримінальному провадженню №0001001 від 27.08.2023 винесено вирок, який на даний час не набрав законної сили, яким вирішено в порядку ст. 100 КПК України питання щодо зазначеного майна. Проте, у вироку суду не вирішено питання щодо арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.09.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Таким чином, з урахуванням постановлення вироку в рамках кримінального провадження №0001001 від 27.08.2023, невирішення питання щодо скасування арешту при постановленні вироку, суд вважає, що на теперішній час підстави для подальшого вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного майна відсутні. При цьому, судом враховуються ті обставини, що автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport», р.н. НОМЕР_1 не є власністю засудженої, тобто скасування арешту вказаного майна не матиме впливу на виконання вироку суду в частині стягнення збитків.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.09.2023.

З приводу прохання ОСОБА_4 про надання їй дозволу, як правонаступниці ОСОБА_5 , на отримання автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport», р.н. НОМЕР_1 з майданчика для утримання транспортних засобів після ДТП при ГУНП в Харківській обалсті, суд зазначає, що долю речових доказів вирішено вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 16.09.2024 по справі №636/5165/23 (провадження №1-кп/636/637/24).

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.09.2023 у справі №953/7889/23 (провадження №1-кс/953/6282/23), на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Sport», р.н. НОМЕР_1 , який належав померлому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мобільний телефон «Samsung А-31» який належав померлій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Копію ухвали направити учасникам по справі.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1