ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

07 жовтня 2024 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Малиновський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за №0000353 від 06.05.2021 року, №0000632 від 29.10.2021 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з неповною середньою освітою, не одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 190 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_6

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 , 27.04.2021 року, приблизно о 23 годині 17 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів мопедом Alpha 50 QT-4, НОМЕР_1 , та почав його котити, після чого сів за кермо та поїхав, завдавши ОСОБА_7 матеріальну шкоду у сумі 3000 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , 28.10.2021 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, шляхом обману, попросивши у ОСОБА_8 покататися велосипед «Pride», заволодів їм та поїхав, завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 4000 гривень.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Частина ч.1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.

Частина ч.2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні показав наступне. ОСОБА_3 провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК визнав та показав, що він взяв мопед на заправці та покотив його. Щодо скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, то ОСОБА_3 показав, взяв велосипед під приводом покататися та поїхав, заволодівши ним. Щиро розкаявся;

- мопед Alpha 50 QT-4, НОМЕР_1 та реєстраційний талон НОМЕР_2 визнаний речовим доказом, який був повернутий потерпілому ОСОБА_7 (заява від 07.05.2021 року; постанови про визнання предметів речовими доказами по кримінальному провадженню від 07.05.2021 року; розписка від 21.05.2021 року);

- товарний чек, виданий потерпілою ОСОБА_9 визнаний речовим доказом (постанова про визнання предмету речовими доказами від 16.12.2021 року);

- 24.12.2021 року у відношенні ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.12.2021 року про обрання запобіжного заходу);

- ОСОБА_3 в період часу з 24.02.2022 року по 22.10.2022 року державний кордон України не перетинав (запит, відповідь);

- 24.12.2021 року у відношенні ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.12.2021 року про обрання запобіжного заходу);

- обвинувачений раніше судимий (вимоги від 19.05.2021 року, 29.11.2021 року та 22.04.2024 року; копія вироку Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2021 року; копія вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2023 року); притягався до кримінальної відповідальності (ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 11.08.2020 року); на обліку в КУ «ООМЦПЗ» та КНП «ООМЦПЗ» не перебуває (запит, довідка); позитивно характеризувався за місцем відбування громадських робіт (характеристика).

Інших доказів сторони не надавали. Клопотань щодо визнання доказів недопустимими не заявляли.

При цьому суд керується рішенням ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), в якому у мотивувальній частині вироку зазначено Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме «Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин».

Вказаний висновок був зроблений в зв`язку з тим, що на думку ВС місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, допустив невиправдане спрощення, усупереч ст. 374 КПК України не зазначив чіткого місця вчинення злочину (м. Одеса), а також спосіб проникнення до житла та перелік викраденого майна, тобто, не зазначив обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, мають бути встановлені в рішенні суду.

В даному випадку у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним суд на підставі наданих сторонами доказів встановив всі відомості відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в такому випадку ані законодавець, ані позиція ВС, ані загальні засади кримінального провадження не зобов`язує суд вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів. Під час розгляду кримінального провадження це рішення у разі визнання особи виправданою або визнання особи винуватою.

Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 190 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів; особу винного, а саме те, що він раніше судимий; його вік 19 років та соціальне положення не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі та вважає можливим звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України.

Призначаючи остаточне покарання ОСОБА_3 суд виходив з того, що вироки у відношенні обвинуваченого підлягають складенню відповідно до ч.4 ст. 70 КК України. При цьому, відповідно до ч.3 ст. 104 КПК України іспитовий строк неповнолітнім установлюється тривалістю до двох років, а вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2023 року ОСОБА_3 було установлено іспитовий строк у вигляді трьох років, так як він скоїв кримінальне правопорушення, вже будучи повнолітнім.

Встановлюючи обвинуваченому іспитовий строк за вказаним кримінальним провадженням, суд виходить з того, що неможливо призначити іспитовий строк менший, ніж вже призначений вироком, який набрав законної сили, в даному випадку вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2023 року.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду:

Суд вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 задовольнити в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у сумі 4000 гривень, так як вказана шкода доведена матеріалами кримінального провадження.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

Суд вважає за необхідне, з урахуванням поведінки обвинуваченого (явка в судові засідання), звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням та відсутності клопотань з боку сторін, запобіжний захід не обирати.

Суд вважає за необхідне відповідно до ст. 100 КПК України частину речових доказів вважати повернутою, а частину речових доказів зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 190 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

Призначити за ч.1 ст. 289 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

Призначити за ч.2 ст. 190 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_3 по сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

В силу ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним строком на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, які передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити покарання ОСОБА_3 по сукупності кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, а саме покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2023 року за ч.1 ст. 289 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки та остаточно визначити покаранняу вигляді п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки.

Початок строку відбування покарання:

Строк відбування покарання рахувати з дати ухвалення вироку Суворовського районного суду м. Одеси, а саме з 26.12.2023 року.

Рішення про цивільний позов:

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 4000 гривень.

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

Речові докази мопед Alpha 50 QT-4, НОМЕР_1 та реєстраційний талон НОМЕР_2 вважати повернутим; товарний чек, виданий потерпілою ОСОБА_9 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід не обирати.

Рішення про залік досудового тримання під вартою:

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 14.11.2023 року по 26.12.2023 року.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1