Справа № 627/869/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2024с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000359 від 03.07.2024 , за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, який має середню спеціальну освіту, оператора відділення управління командира батареї 4 мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше засудженого 13.09.2023 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 5 (п`яти) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000,00 грн,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

у с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення ,визнане судом доведеним.

Відповідно до витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 143 від 23.05.2023, солдата ОСОБА_3 , номера обслуги 4 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу 4 мінометної батареї 2 механізованого батальйону, призначено за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20 .05. 2023 № 112-РС на посаду оператора відділення управління командира батареї НОМЕР_3 мінометної батареї 2 механізованого батальйону.

Згідно зі ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статут ВС ЗСУ ) солдат ОСОБА_3 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі- Дисциплінарний статут ЗСУ), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Встановлено, що ОСОБА_3 , будучи раніше засуджений 13.09.2023 вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч.2 ст.309 КК України, на шлях виправлення не став і знову вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, 03.07.2024, приблизно о 16 год 30 хв, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_4 , де вчинив з останнім сварку та грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, маючи на меті протиставити себе та намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до ОСОБА_4 , ображав його нецензурними словами та виражався в його адресу брутальною лайкою. Після чого, в присутності працівників поліції, які приїхали на виклик, дістав правою рукою із правої кишені шортів, самозарядний сигнальний пістолет «SUR» моделі «2608» калібру 9мм, заводський номер НОМЕР_4 », що призначений для імітації стрільби і подачі звукових сигналів шумовими (холостими) патронами калібру 9 мм Р.А.К. , який до категорії вогнепальної зброї не відноситься , та здійснив постріл вгору, внаслідок чого із домоволодінь повиходили місцеві жителі, а ОСОБА_3 затримали працівники поліції. Хуліганські дії ОСОБА_3 продовжувалися близько 15 хвилин.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду .

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з клопотанням прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 , про його розгляд у спрощеному провадженні.

Письмовою заявою обвинуваченого ОСОБА_3 від 26.07.2024 , яка складена в присутності захисника, адвоката ОСОБА_6 , підтверджується, що обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства , що супроводжується особливою зухвалістю ( хуліганстві).

Обвинувачений ОСОБА_3 згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з положеннями ч. 2 ст. 302 КПК України щодо обмеження права на апеляційне оскарження вироку суду, надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 , відповідно до заяви від 26.07.2024 , не заперечує про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 ..

Враховуючи викладене та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю ( хуліганство ).

Мотиви суду при призначенні покарання.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він осудний, раніше судимий, неодружений, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно службової характеристики командира військової частини НОМЕР_1 характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» Краснокутської селищної ради не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції;принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, якіє багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих таобтяжуючих покарання обставин (статті66,67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 ККУкраїни тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячиіз відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, йому необхідно призначити покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст.296 КК України, та саме таке покарання є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За правилами ч. 3 ст. 72 КК основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків, складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому положення ч.3 ст.72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень ст. 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. Водночас, ч.3 ст.72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 по справі №766/39/17 (провадження № 51-8867км18), викладено правовий висновок, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Враховуючи вищевикладене, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив після постановлення вироку Солом`янського міськрайонного суду Донецької області за ч.2 ст.309 КК України від 13.09.2023 , тому суд призначає обвинуваченому остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання у виді штрафу у розмірі 85 000 грн за вироком Солом`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2023.

Таким чином, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 85 000 гривень необхідно виконувати самостійно.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався і, зважаючи на характер призначеного покарання, його обрання є недоцільним.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 17.07.2024, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного , керуючись ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком 2 ( два) роки .

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2023 у виді штрафу у розмірі 85 000 гривень та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 (два ) роки пробаційного нагляду зі штрафом у розмірі 85 000,00 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання , яке призначено ОСОБА_3 , за вироком Солом`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2023 у виді штрафу на користь держави у розмірі 85000 гривень , виконувати самостійно.

Покласти на ОСОБА_3 , відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України, наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-24/19462-БЛ від 16.07.2024 в сумі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн 12 коп, які перерахувати за наступними реквізитами: стягувач платежу: Держава, код доходів: 24060300, отримувач платежу: ГУК Харків обл/СТГ Краснокут/24060300, п/р: UA0020613, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 17.07.2024 по справі № 613/1159/24 (провадження №1-кс/613/300/24.

Речові докази:

- самозарядний сигнальний пістолет «SUR» моделі «2608» калібру 9мм, заводський номер НОМЕР_4 » , що призначений для імітації стрільби і подачі звукових сигналів шумовими (холостими) патронами калібру 9 мм Р.А.К., 1 патрон, а також 2 гільзи патронів, які поміщено до спеціалізованого пакету № 5705480 та згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000359, передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області (номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження, 486, порядковий номер 29), - знищити.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі ухилення ним від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст.389 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1