28.08.2024
справа №642/4724/24
провадження №1-кс/642/2543/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтави щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скарга мотивована тим, що 04.07.2024 в порядку ст.214 КПК України, з заявою про скоєні слідчим другого слідчого відділу ТУ ДБР м. Полтави Оксаною ОСАДЧОЮ злочини в ході так званого досудового слідства, ОСОБА_3 звернувся одночасно до керівника прокуратури Харківської області ОСОБА_4 та керівника ТУ ДБР м. Полтави ОСОБА_5 . Одночасно ОСОБА_3 звертався до цих посадових осіб органів досудового слідства та прокуратури, в зв`язку з тим, що слідчий другого слідчого відділу ТУ ДБР м. Полтави ОСОБА_6 , неодноразово цинічно не виконувала рішення Ленінського районного суду м. Харкова, цинічно ігноруючи їх, не дивлячись на те, що відповідно до вимог чинного законодавства України, невиконання судового рішення, це не лише проява неповага до суду, а і скоєння тяжкого злочину, передбаченого ст. 382 КК України. Не дивлячись на такі її злочинні дії, вона не лише не була притягнута до встановленої законом кримінальної відповідальності. Вона навіть не була відсторонена від займаної нею посади і продовжує свою злочинну діяльність при виконанні свої посадових обов`язків.

У своїй заяві від 04.07.2024 на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 364, 365, 366, 397 КК України, ст.ст. 9, 36, 75-81, 214, 216 КПК України, ОСОБА_3 просив: «1. Скасувати постанову слідчого ТУ ДБР м. Полтави про відмову в визнанні ОСОБА_7 потерпілою в кримінальному провадженні № 0003471 від 26.12.2023. 2. Виконати вимоги ч.1 ст.214 КПК України нести до ЄРДР відомості про скоєні злочин слідчим ТУ ДБР м. Полтави ОСОБА_8 злочині, передбачених ст.ст. 364, 365, 366, 397КК України. 3. Відсторонити слідчого ОСОБА_9 від досудового слідства по кримінальному провадженні № 0003471 від 26.12.2023. Кримінальне провадження передати іншому слідчому, який здатний не порушувати вимоги чинного КПК в ході досудового слідства. 4. Про результати розгляду цієї моєї заяви повідомити мене в установлений законом термін, додавши до листа копії витягів з ЄРДР». Ця заява від 04.07.2024 року розглядалась згідно листа датованого від 25.07.2024 ТУ ДБР м. Полтави за підписом слідчого другого слідчого відділу ТУ ДБР м. Полтави ОСОБА_10 , якого заявник отримав лише 11.08.2024, з грубими порушеннями вимог ст.214 ч.1 КПК України. Відомості до ЄРДР не внесені, оскільки на думку слідчої зі змісту заяви не вбачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, заявник просив зобов`язати відповідальних посадових осіб ТУ ДБР м.Полтави внести до ЄРДР відомості, які містить заява від 04.07.2024.

Заявник у судове засідання з`явився, просив скаргу задовольнити, визнати дії слідчого другого слідчого відділу ТУ ДБР м. Полтави ОСОБА_10 неправомірними і зобов`язати її виконати вимоги ч.1 ст. 214 КПК України, внести до ЄРДР всі відомості про скоєні злочин, які містить заява від 04.07.2024.

Представник другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не надав, поважні причини неявки суду не повідомив.

Прокурор Харківської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Прокурор третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 звернулася до суду із заявою про розгляд скарги без її участі. Проти задоволення скарги заперечувала. Повідомила, що доводи заявника раніше неодноразово перевірялися обласною прокуратурою та в результаті чого відомостей про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень з боку окремих слідчих другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, не встановлено.

Разом з цим зазначила, що слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (далі ТУ ДБР), проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003471 від 26.12.2023 за заявами ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 від 15.11.2023 та 20.12.2023 за фактом зловживання посадовими обов`язками окремими працівниками правоохоронних органів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

За результатами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_11 07.06.2024 прийнято рішення про закриття. Вказане рішення прийнято законно та обґрунтовано, підстави для його скасування відсутні. Крім того, ОСОБА_3 вказане рішення про закриття не оскаржувалось ані до прокурора у кримінальному провадженні, ані до суду.

У своїй заяві ОСОБА_3 фактично висловлює незгоду з процесуальними рішеннями слідчих, прийнятих у кримінальному провадженні, а також за результатами розгляду його заяв, у зв`язку з чим підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні. Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора у судовому засіданні не перешкоджає розгляду скарги.

Вивчивши доводи скарги та оцінивши надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, бездіяльність яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР наступає після спливу 24 годин з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що 04.07.2024 ОСОБА_3 із заявою про скоєні слідчим другого слідчого відділу ТУ ДБР м. Полтави Оксаною ОСАДЧОЮ злочини в ході так званого досудового слідства, ОСОБА_3 звернувся одночасно до керівника прокуратури Харківської області ОСОБА_4 та керівника ТУ ДБР м. Полтави ОСОБА_5 . У своїй заяві від 04.07.2024 на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 364, 365, 366, 397 КК України, ст.ст. 9, 36, 75-81, 214, 216 КПК України, ОСОБА_3 просив: «1. Скасувати постанову слідчого ТУ ДБР м. Полтави про відмову в визнанні ОСОБА_7 потерпілою в кримінальному провадженні № 0003471 від 26.12.2023. 2. Виконати вимоги ч.1 ст.214 КПК України нести до ЄРДР відомості про скоєні злочин слідчим ТУ ДБР м. Полтави ОСОБА_8 злочині, передбачених ст.ст. 364, 365, 366, 397КК України. 3. Відсторонити слідчого ОСОБА_9 від досудового слідства по кримінальному провадженні № 0003471 від 26.12.2023. Кримінальне провадження передати іншому слідчому, який здатний не порушувати вимоги чинного КПК в ході досудового слідства. 4. Про результати розгляду цієї моєї заяви повідомити мене в установлений законом термін, додавши до листа копії витягів з ЄРДР».

Вищевказану заяву було передано до Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР м. Полтава, оскільки підвідомчість по виконанню вимог ст.214 КПК України по вищевказаній заяві належить останньому.

Згідно долученої до матеріалів скарги, відповіді слідчого другого слідчого відділу ТУ ДБР м. Полтави ОСОБА_10 від 25.07.2024 вих.№31236-24/15-02-2/Т-3687-н-24, відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 04.07.2024 не внесені, оскільки з її змісту не вбачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частиною 6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Отже, після надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення уповноважена особа на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язана прийняти та зареєструвати вказану заяву.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, порядок внесення таких відомостей врегульований ч. 5 ст. 214 КПК України та розділом ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року. Зокрема, цими нормативно-правовими актами передбачено, що до ЄРДР підлягає внесенню короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Викладене свідчить про наявність у слідчого обов`язку після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, перевірити достатність відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і лише за наслідками такої перевірки ним може бути ухвалене рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у повідомленні має бути зазначено конкретні відомі заявнику обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому воно полягало, які особи причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак, наведення доводів, чому він вважає, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Оцінюючи, чи відбулося виконання цього обов`язку відповідно до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя має з`ясувати, чи містить зміст повідомлення про кримінальне правопорушення обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно вимог п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого наказом Генеральної прокуратури України 06.04.2016 №139, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2016 р. за № 680/28810, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема:

- короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

- попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Якщо у заявах чи повідомленнях таких фактичних даних не зазначено, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року по справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20).

Вказане також узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 24 квітня 2019 року по справі № 818/15/18, згідно яких при розгляді скарги слідчий суддя вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

В пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_13 від 17.06.2020, згідно з пунктом 5 мотивувальної частини якого зазначено, що "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту".

Указане відповідає і правовому висновку Верховного Суду у справі 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18.

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В ході аналізу поданої заяви та скарги, слідчим суддею не встановлено відомостей, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення кримінального правопорушення, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

Так, ОСОБА_3 у своїй заяві від 04.07.2024 наводить виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину слідчими Другого слідчого відділу слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_11 , оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя вважає, що доводи заяви ОСОБА_3 зводяться до незгоди з мотивами постанови про закриття кримінального провадження. При цьому жодних фактичних даних заява про вчинення кримінального правопорушення не містить, що не може слугувати підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином, доводи заявника у заяві від 04.07.2024 є його особистою оцінкою щодо бездіяльності слідчих Другого слідчого відділу слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві та ґрунтуються лише на припущенні щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Слідчий суддя звертає увагу, що ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальні правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може потягти порушення прав конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року).

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи скарги ОСОБА_3 є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для внесення відомостей за цією заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому у задоволенні скарги на підставі п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтави щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.303 КПК України - відмовити.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 28.08.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1