Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4627/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/530/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали провадження №285/4627/24 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06.09.2024,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк на 60 днів.

Визначено строк дії даної ухвали - до 04.11.2024 року включно.

Заборонено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду.

В поданій апеляційній прокурор ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання у кримінальному провадженні №0000847 від 05.09.2024 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України, та застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. При цьому, зазначає, що слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_8 , будучи старшим стрільцем стрілецького відділення, стрілецького взводу стрілецької роти, військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що самовільно залишив військову частину. Також, не взято до уваги доводи про те, що передбачаючи невідворотність покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, підозрюваний може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний вчинивши кримінальне правопорушення загальнонебезпечним способом, про вказану подію відповідні служби не повідомив та залишив місце скоєння злочину. Зазначає, що особи які б перебували на утриманні останнього відсутні, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Звертає увагу, що на сьогодні у кримінальному провадженні всі докази, у тому числі речові, ще не встановленні (не відшукані) і відповідно не дослідженні. Крім того, є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності здійснюватиме незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні які проживають поблизу підозрюваного ОСОБА_8 , з метою змінити їх показання. Також, у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний намагатиметься перешкоджати зібрати докази у правильній процесуальній формі, тим самим затягувати строки досудового розслідування з метою унеможливлення притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Звертає увагу і на те, що злочин вчинений зухвало, під час воєнного стану, що вказує про його негативне ставлення до встановлених в суспільстві правил та норм поведінки, а тому підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Хоча підозрюваний ОСОБА_8 в силу ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості - раніше притягувався до кримінальної відповідності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.122 КК України, що може підтверджувати наявність ризику вчинити кримінальні правопорушення. Вважає, що застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки цілодобовий домашній арешт та особисте зобов`язання, є недостатньо суворими запобіжними заходами, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання (зміну) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, не в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №285/4627/24, в провадженні СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській перебувають матеріали кримінального провадження №0000847 від 05 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Згідно змісту клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 04 вересня 2024 року, приблизно о 22 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , коли у нього виник злочинний умисел, направлений на умисне знищення шляхом підпалу дерев`яної будівлі та майна ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить релігійній АДРЕСА_2 . З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на знищення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання, ОСОБА_8 цього ж дня, приблизно о 22 год. 45 хв., не повідомляючи про свої злочинні наміри знищити будівлю храму, у свого сусіда ОСОБА_11 , проживаючого по АДРЕСА_3 , взяв 1 літр бензину в пластиковій ємності, з метою його подальшого використання для здійснення підпалу, та попрямував до вищевказаного місця розташування будівлі храму. При цьому ОСОБА_8 чітко усвідомлював, що підпал будівлі храму за допомогою легкозаймистої рідини, такої як бензин, може повністю його знищити, оскільки вказана будівля виконана з дерева. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на знищення чужого майна, ОСОБА_8 підійшов до території Свято-Покровського храму Української православної церкви, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де переліз через паркан та наблизився до центрального входу храму. Перебуваючи у вказаному місці цього ж дня приблизно о 22 год. 55 хв., за вищевказаних обставин, утримуючи у своїх руках заздалегідь підготовлену ємність з бензином, облив ним зовнішню частину стін будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого за допомогою заздалегідь підготовленої запальнички, підпалив її. В результаті умисних дій ОСОБА_8 будівля Свято-Покровського храму Української православної церкви зайнялась. Впевнившись, що розпочалась пожежа, ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_8 вогнем знищено будівлю та майно ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_1 , чим заподіяно майнової шкоди інтересам релігійної громади Свято-Покровської парафії Житомирської Єпархії Української православної церкви.

05.09.2024 року о 06 год. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України ОСОБА_8 затримано.

05 вересня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєні умисного знищення чужого майна шляхом підпалу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

05.09.2024 старший слідчий СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що надані докази свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя також вказав, що прокурором на підставі доказів, долучених до клопотання, доведено наявність відповідних процесуальних ризиків, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, відсутність інших процесуальних ризиків, як і не доведеність неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, з врахуванням зазначеного, слідчий суддя, встановивши наявність відповідних ризиків, дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладанням процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що заявлені стороною обвинувачення ризики неможливо усунути при застосуванні такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, тобто, відповідно до вимог ст.12 КК України, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Слід взяти до уваги і фактичні обставини вчиненого, зокрема, факт того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення загальнонебезпечним способом, як і посткримінальну поведінку останнього залишив місце скоєння злочину, не повідомив про вказану подію відповідні служби.

Апеляційний суд звертає увагу, що доводи сторони захисту в апеляційному суді щодо дотримання підозрюваним відповідної процесуальної поведінки підозрюваного не можуть бути безумовними обставинами, які зводять до об`єктивного мінімуму вище зазначений процесуальний ризик.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991року, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

На думку апеляційного суду, характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні, суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, свідчать про існування на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про існування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування та суду. На думку апеляційного суду, цей процесуальний ризик є об`єктивно доведеним та дійсно існуючим.

Як вважає апеляційний суд і доведеним в даному випадку і процесуальний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України (вчинення іншого кримінальне правопорушення), принаймні з огляду на зухвалість дій останнього, котрі вчиненні під час воєнного стану та з урахуванням особи підозрюваного.

Також, існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки підозрюваний може перешкоджати встановленню усіх необхідних обставин провадження за підозрою його у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено про існування ризиків зазначених в клопотанні слідчого, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду, можливість протиправного впливу на учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, як і вчинити інше кримінальне правопорушення, за встановлених в ході досудового розслідування обставин, а застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не зможе запобігти виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню зазначених ризиків.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та доведеність того, що до ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування (початкова стадія) доцільно застосувати саме виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.409 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , із визначенням відповідного розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу з огляду на положення ч.3 ст.183 КПК України.

Так, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_8 (має зареєстроване постійне місце проживання, не працює, має матір, є військовослужбовцем, рахується таким, що не судимий, характеризується негативно), а також ризиків, передбачених ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на відповідних учасників провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення), апеляційний суд, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, визначає заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на думку суду апеляційної інстанції, буде відповідати принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід застосувати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, а відтак апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06.09.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04.11.2024.

Визначити заставу в у розмірі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151 200 (сто п`ятдесят одну тисячу двісті) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою на відповідний депозитний рахунок (Одержувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код одержувача: 42261525, МФО: 820172, Банк: ДКСУ у м.Києві, рахунок: UA0085932).

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, а саме - АДРЕСА_1 ;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

4) утримуватися від спілкування з свідками визначеними слідчим/прокурором.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії обов`язків у разі внесення застави до 04.11.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :