У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2893/24

Провадження №1-кс/348/575/24

06 грудня 2024 року м. Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна скаргу ОСОБА_3 на постанову від 31.10.2024 дізнавача- інспектора ЮП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00001999 від 07.10.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_4 , 04.12.2024 звернувся до слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області із скаргою на постанову дізнавача - інспектора ЮП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000199 від 07.10.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що за заявою ОСОБА_3 відомості про кримінальне правопорушення 07.10.2024 внесено до ЄРДР за ч.1 ст. 125 КК України.Постановою дізнавача - інспектора ЮП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 31.10.2024, кримінальне провадження №0000199 від 07.10.2024 закрито, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку у з відсутністю у діях будь-якої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Потерпілий ОСОБА_3 про винесення постанови нічого не знав, копію постанови взагалі не отримував та здогадався про її винесення тільки коли дільничний викликав як особу, яка притягається до адміністративної відповідальності. Фактично спірну постанову отримав адвокат ОСОБА_4 тільки 26.11.2024.

Скаржник вважає, що в оскаржуваній постанові не наведено достатніх обставин, за яких слід дійти висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Так в ході проведення досудового розслідування дізнавач обмежилася тільки допитами потерпілого ОСОБА_3 , його сина, та в якості свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка нічого не бачила, а тільки чула крики та було оглянуто відео з камер відео нагляду, на якому відсутній факт нанесення тілесних ушкоджень. На базарі було багато покупців та продавців, але нікого з них не було опитано, двох очевидців він знає, та їх слід було опитати. Але інспектор цього не зробила та скрито винесла спірну постанову.

Крім того вважає, що інспектор ювенальної превенції взагалі не мала права проводити досудове розслідування, яке відповідно до статей 214та 298 КПК України здійснюють тільки дізнавачі та слідчі.

Однобокий підхід дізнавача порушує встановлені чинним КПК вимоги щодо змісту постанови, яка має бути обґрунтованою і відповідати на всі поставлені заявником питання, які виключають можливість подальшого розслідування провадження, і, як наслідок, обумовлюють його закриття. У зв`язку з чим, оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою.

Вважає, що строк пропущеним ним з поважних причин та він підлягає поновленню, оскільки зі змістомпостанови він ознайомився лише 26.11.2024.

На підставі зазначених обставин справи просив суд поновити строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, та скасувати постанову про закриття кримінального провадження №№ 0000199.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що копію постанови він не отримав, копію постанови отримав адвокат ОСОБА_4 лише 26.11.2024 у райвідділі. Додатково зазначив, що його заяви від 05.10.2024 в матеріалах кримінального провадження немає. Експерт оглянув його лише поверхнево. Він прокурору показував відео на якому у нього були зафіксовані тілесні ушкодження. Частина відео з початку конфлікту вирізана, не зафіксовано, що покупець раніше, на початку дня, підходив до нього. ОСОБА_7 взагалі свого прилавку не має, на відео вона не зафіксована, подіївона не бачила, лише чула крики. Двох свідків не допитали. Слідчий експеримент не було проведено. Дізнавач повідомила прокурору, що він не має претензій, але це неправда.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, додатково зазначив, що дізнавачем двоє свідків, яких знає ОСОБА_3 не були опитані, слідчий експеримент не проведено, відео, яке наявне у ОСОБА_3 не досліджене, висновок експерта неповний Крім того, дізнання проводила інспектор ювенальної превенції, а не дізнавач чи слідчий. Копію постанови він отримав лише 26.11.2024, розписався про отримання на копії, яка залишилася у райвідділі. Допущено неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження. Просив суд поновити строк для оскарження постанови та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Дізнавач СД Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_8 надала суду матеріали кримінального провадження № №0000199, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про проведення судового засідання без її участі у зв`язку із службовою загруженістю. Просить скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову про закриття кримінального провадження без змін.

Проаналізувавши пояснення скаржника, його представника, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись зі змістом постанови про закриття кримінального провадження, а також матеріалами кримінального провадження №0000199 від 07.10.2024 року, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, та, передусім, враховуючи закріплені статтею 2 КПК України завдання кримінального судочинства, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000199 від 07.10.2024, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.10.2024, зокрема, щодо того, що 05.10.2024 близько 09-15 год., перебуваючи на вул. Ринковій у м. Надвірна знайома ОСОБА_9 під час конфлікту нанесла тілесні ушкодження заявнику ОСОБА_3 .

Постановою дізнавача - інспектора ЮП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 31.10.2024, кримінальне провадження №0000199 від 07.10.2024 закрито, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку у з відсутністю у діях будь-якої особи складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Так, як вбачається зі змісту резолютивної частини оскаржуваної постанови, підставою для закриття кримінального провадження став висновок дізнавача про те, що ним встановлено відсутність складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Як зазначено Вищим антикорупційним судом в Ухвалі від 02 листопада 2023 року у справі № 991/9403/23 «… з метою виконання завдань кримінального провадження та дотримання загальних засад його здійснення, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, а саме здійснення всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у їх сукупності».

У іншій справі за №991/10650/23 в Ухвалі від 18 грудня 2023 року Вищим антикорупційним судом зазначено наступне:

«26. Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що однією з підстав для закриття кримінального провадження є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

27. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

28. Водночас, за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

29. Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

30. Частиною 1 ст. 94 КПК України передбачено, що, зокрема, слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

31. Отже, вищенаведені положення кримінального процесуального законодавства передбачають, що рішення про закриття кримінального провадження може бути прийнято лише у результаті проведення ефективного, повного та всебічного досудового розслідування. Досудове розслідування може вважатись всебічним та повним лише, якщо під час його проведення слідством було об`єктивно встановлено всі обставини справи, проведено всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії для встановлення таких обставин, надану належну правову оцінку встановленим фактам та на підставі положень закону і фактичних даних прийнято процесуальне рішення».

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з даною скаргою про скасування цієї постанови.

Скаржник вказує, що він, як потерпілий, зазначену постанову від 31.10.2024 по пошті не отримував,та здогадався про її винесення тільки коли дільничний викликав як особу, яка притягається до адміністративної відповідальності. Фактично спірну постанову отримав адвокат ОСОБА_4 тільки 26.11.2024. В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_4 підтвердив, що копію постанови він отримав лише 26.11.2024, розписався про отримання на копії, яка залишилася у райвідділі.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що представник скаржника отримав копію постанови про закриття кримінального провадження №0000199 лише 26.11.2024 року, а відтак, строки оскарження постанови про закриття кримінального провадження пропущені з поважних причин та підлягають поновленню.

Твердження скаржника та його представника про те, що інспектор ювенальної превенції взагалі не мала права проводити досудове розслідування, яке відповідно до статей 214 та 298 КПК України здійснюють тільки дізнавачі та слідчі, судом не приймається до уваги, оскільки лейтенант поліції ОСОБА_5 є інспектором ЮП Надвірнянського РВП та дорученням т.в.о. начальника сектора дізнання Надвірнянського РВП ОСОБА_8 саме ОСОБА_5 було доручено здійснювати досудове розслідування кримінального проступку №0000199.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.

З досліджених матеріалів кримінального провадження встановлено, що в постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що підставою для цього є те, що не здобуто переконливих доказів вини будь-якої особи у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України відповідальність наступає за умисне легке тілесне ушкодження.

З об`єктивної сторони злочин характеризується вчиненням легкого тілесного ушкодження, що не спричинило таких наслідків, як короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності. Таким тілесним ушкодженням є ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів (синець, подряпина тощо).

Кримінальне провадження вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди.

Суб`єктивна сторона характеризується прямим або непрямим умислом. Якщо умисел винного було спрямовано на заподіяння тяжких тілесних чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а в результаті його дій потерпілому було заподіяно лише легкі тілесні ушкодження, вчинене слід кваліфікувати за спрямованістю умислу за відповідними частинами ст. ст. 15 і 121 або 122 Кримінального кодексу України.

Відповідно до оглянутих матеріалів кримінального провадження встановлено, що вищевказаних вимог закону щодо всебічного, повного дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення, при проведенні досудового розслідування та при закритті кримінального провадження в повній мірі дізнавачем дотримано не було.

Так, з постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що дізнавачем у якості свідків були опитані ОСОБА_6 , яка не заперечувала, що нанесла удари дерев`яною палицею ОСОБА_3 , однак, робила це з метою самооборони. Проте, при перегляді відео з камер відеонагляду не встановлено, що ОСОБА_3 наносив останній удари гумовою шиною. Однак дізнавачем не надано оцінки таким протиріччям.

Також було опитано ОСОБА_7 , яка не бачила всієї ситуації, а лише чула словесний конфлікт.Однак дізнавачем не надано належної оцінки таким твердженням.

З переглянутого відео вбачається, що очевидцями події були декілька інших осіб, однак, дізнавач не встановила коло всіх свідків, не допитала належним чином по факту події очевидців конфлікту.

Слідчий суддя також звертає увагу, що в п.1-4 висновку експерта зазначено, що «У ОСОБА_3 виявлені такі тілесні ушкодження: синець та садно лівої руки, синець та садно ділянки лівого ліктьового суглобу та передпліччя, садно лівої кисті синець лівої гомілки, які отримані від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну утворення, вказаному в даній постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер, локалізація виявлених тілесних ушкоджень, не виключають можливості їх утворення і від ударів руками чи ногами у вказані анатомічні ділянки, в кількості не менше трьох фізичних контактних дій». На вказані обставини, дізнавач не звернула належної уваги, та взагалі не надала їм жодного обґрунтування в постанові.

Також, суд погоджується з твердженням особи, яка подала скаргу, про те, що дізнавачем неповно проведено досудове розслідування кримінального провадження, зокрема, дізнавач не встановила коло всіх свідків, не допитала належним чином по факту події очевидців конфлікту, не було проведено відтворення обстановки та обставин події, не вилучено з місця події предмет кримінального правопорушення, не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідком, не надано належної оцінки висновку судового експерта №226.

Отже, на думку слідчого судді, у постанові від 31 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження не обґрунтовано належних підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження дізнавачем не наведено всіх фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження, та які спростовують покликання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин даного провадження, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Керуючись: ст.ст.7, 9, 11, 12, 303-309, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду зі скаргою на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача - інспектора ЮП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 31.10.2024, внесеного до ЄРДР за №00001999 від 07.10.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 10.12.2024 о 08-15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1