Дата документу 26.09.2024
Справа № 334/8095/21
Провадження № 1-кс/334/2524/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського райсуду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має загальну середню освіту, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який оголошений у міжнародний розшук

встановив:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який оголошений у міжнародний розшук.

Клопотання погоджено прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий зазначає, що ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог ст. ст. 25, 26 Закону України « Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно придбав у невстановлений в ході досудового розслідування час, при невстановлених обставинах, у невстановленої особи з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб та психотропну речовину, а саме: 15 (п`ятнадцять) зіп-пакетів з речовиною сіро-зеленого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено канабіс, загальною масою 13,999 г (в перерахунку на висушену речовину) та 46 (сорок шість) зіп-пакетів з нашаруванням білого кольору які містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфітамін, загальною масою 0,1389 г (в перерахунку на основу), які в подальшому став зберігати в транспортному засобі марки «Сhevrolet» моделі «Aveo» з держаним номерним знаком НОМЕР_1 , які ОСОБА_5 , незаконно зберігав, з метою збуту невстановленій досудовим розслідуванням особі.

03.11.2021, в період часу з 21 години 47 хвилин по 23 годину 38 хвилин, в ході проведення санкціонованого обшуку транспортного засобу марки «Сhevrolet» моделі «Aveo» з держаним номерним знаком НОМЕР_1 , працівниками поліції у ОСОБА_5 виявлено та вилучено 15 (п`ятнадцять) зіп-пакетів з речовиною сіро-зеленого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено канабіс, загальною масою 13,999 г (в перерахунку на висушену речовину) та 46 (сорок шість) зіп-пакетів з нашаруванням білого кольору, які містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфітамін, загальною масою 0,1389 г (в перерахунку на основу).

Своїми діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини з метою збуту.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог ст. ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно придбав у невстановлений в ході досудового розслідування час, при невстановлених обставинах, у невстановленої особи з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, а саме: рослинний матеріал сіро-зеленого кольору (вміст скляної банки), який є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено канабіс, загальною масою 220,4 г (в перерахунку на висушену речовину), та в подальшому став зберігати в приміщенні гаражу № НОМЕР_2 , що розташовується на території ГК «Автомобіліст 8» за адресою: АДРЕСА_1 , які ОСОБА_5 , незаконно зберігав, з метою збуту невстановленій досудовим розслідуванням особі.

04.11.2021, в період часу з 01 години 03 хвилини по 01 годину 25 хвилин, в ході проведення санкціонованого обшуку приміщення гаражу № НОМЕР_2 , що знаходиться на території ГК «Автомобіліст 8» за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції у ОСОБА_5 виявлено та вилучено рослинний матеріал сіро-зеленого кольору (вміст скляної банки), який є особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено канабіс, загальною масою 220,4 г (в перерахунку на висушену речовину).

Своїми діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

16.05.2022 старшим слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме, незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини з метою збуту та незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

18.05.2022 постановою старшого слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР під № 0001125 від 20.10.2021 зупинене, а підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено в розшук.

11.07.2024 слідчим суддею винесено ухвалу про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В ході слідчих розшукових дій встановлено, що ОСОБА_5 не офіційно виїхав за межі України, через окуповану територію держави, перетнувши державний кордон через не підконтрольні України пропускні пункти на територію рф, пункти фільтрації не проходив. На теперішній час відомо, що підозрюваний перебуває за межами України, проте місцезнаходження його не відомо.

З метою забезпечення заходів кримінального провадження та наявності підстав вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на території іноземної держави, оголошений у міжнародний розшук, слідчий просив суд розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного ОСОБА_5 та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому мотивів та підстав.

Оскільки клопотання подано слідчим в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, а тому таке розглядається без участі підозрюваного .

Заслухавши пояснення слідчого та прокурора, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

16.05.2022 старшим слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме, незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини з метою збуту та незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_8 ; протоколом обшуку від 03.11.2021; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_10 ; протоколом обшуку від 04.11.2021; постановою про визнання речовими доказами від 04.11.2021; висновком експерта № КСЕ-19/108-21/13483-НЗПРАП від 12.01.2022; висновком експерта № КСЕ-19/108-21/13483-БД від 21.01.2022.

18.05.2022 постановою старшого слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР під № 0001125 від 20.10.2021 зупинено та підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено в розшук.

11.07.2024 слідчим суддею Ленінського районного суду м.Запоріжжя винесено ухвалу про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Під час проведення судового засідання, слідчим та прокурором доведено належними та допустимими доказами, що підозрюваний ОСОБА_5 , за місцем проживання відсутній, його місцезнаходження на даний час невідоме, що перешкоджає проведенню подальшого досудового розслідування.

На даний час місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідоме. Крім цього встановлено, що номер мобільного телефону, який вказував ОСОБА_5 відключений.

Встановлено, що батько ОСОБА_5 ОСОБА_11 помер 17.07.2000; мати ОСОБА_5 ОСОБА_12 , 13.08.2024 перетнула державний кордон України на пункті пропуску «Смільниця» та до України не поверталась; цивільна дружина ОСОБА_5 ОСОБА_13 , 31.03.2022 перетнула державний кордон на пропускному пункті « ОСОБА_14 » на даний час мешкає у Швеції, м. Хальмстад та до України не поверталась.

У ході телефонної розмови ОСОБА_13 повідомила, що на початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_5 взяв їх спільного сина ОСОБА_15 та не отримавши її згоди виїхав до рф, м. санкт-петербург через ТОТ м. Мелітополь Запорізької області. Як саме останній провіз малолітнього сина та потрапив до м. Мелітополь останній не відомо, однак до території рф вони прямували потягом. Потім ОСОБА_5 надсилав останній фотозображення з сином на фоні пам?яток м. санкт-петербург рф, а саме «крейсеру Аврора» де на фото зазначені дати здійснення фотозйомки 2022-2023рр.

Допитана у якості свідка ОСОБА_16 мати ОСОБА_13 , яка пояснила, що з ОСОБА_5 вона перебуває у конфліктних стосунках, з 2016 року не спілкується. Її донька ОСОБА_13 наркозалежна, а її співмешканець продавав наркотичні речовини, у них є спільний син ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 У 2022 році донька свідка виїхала до Європи та в України більше не поверталась, її син мешкав разом з батьком ОСОБА_5 , після чого зі слів доньки свідку стало відомо, що ОСОБА_5 разом з їх спільним сином ОСОБА_15 виїхали на територію рф, на даний час можуть мешкати у США.

Таким чином є підстави вважати, що ОСОБА_5 не офіційно виїхав за межі України, через окуповану територію держави, перетнувши державний кордон через не підконтрольні України пропускні пункти на територію рф, пункти фільтрації не проходив. На теперішній час відомо, що підозрюваний перебуває за межами України, проте місцезнаходження його не відомо.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 184 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст. 177 КПК України, визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. с ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

Європейський суд з прав людини також зазначав, що хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Системний аналіз викладених положень кримінального процесуального закону дає підстави дійти висновку, що застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження як запобіжних заходів, в тому числі, тримання під вартою, можливо лише щодо особи, яка має статус підозрюваного.

Зокрема, слідчим суддею встановлено, що 16.05.2022 старшим слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме, незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини з метою збуту та незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту. Повідомлення про підозру особисто було вручено ОСОБА_5 під розпис, що підтверджується повідомленням про підозру.

Згідно зі ст.5. ч.1, п.f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного, про що виносить відповідну постанову.

Враховуючи наведене, 18.05.2022 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук та 11.07.2024 року у міжнародний розшук, що підтверджується відповідною постановою слідчого та ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя.

Так, чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку.

Разом з цим, КПК України регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, в зазначеному випадку це і було здійснено слідчим шляхом винесення постанови спочатку про оголошення підозрюваного в державний, а згодом і в міжнародний розшуки.

Будь-яких інших документів зазначена норма закону (ч. 2 ст. 281 КПК України) не вимагає, а тому слідчий суддя вбачає наявність підтвердження міжнародного розшуку в розумінні вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Оцінюючи існування підстав для обрання стосовно ОСОБА_5 заочної міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить із наступного.

Так, встановлено, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 у вказаному кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Дані докази дійсно вказують на те, що підозрюваний може бути причетний до інкримінованого правопорушення, а отже підозра на даному етапі слідства є достатньою та належно обґрунтованою, і на цій стадії вона є достатньою для вирішення питання обрання запобіжного заходу.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтованими є доводи, що підозрюваний зможе переховуватися від органів досудового розслідування, суду, оскільки кримінальне правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких та за вчинення якого передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

На переконання слідчого судді, в даному випадку тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину сама по собі може бути достатнім мотивом для здійснення дій, направлених на переховування підозрюваного від органів досудового розслідування й суду та зазначена позиція кореспондується із практикою ЄСПЛ, який в рішенні «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

В п. 36 Рішення від 20.05.2010, яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, в п. 58 рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови» («Becciev v. Moldova») ЄСПЛ зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Підтвердженням факту свідомого переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування слугує те, що він, достовірно знаючи про факт досудового розслідування кримінального провадження та про те, що він є його фігурантом, на теперішній час до органу досудового розслідування не з`явився.

А тому, враховуючи наведені у клопотанні доводи, а також вказані обставини у слідчого судді існує достатньо доказів того, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду існує реально.

Крім того, знаходячись на свободі ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, знаходячись на волі ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як в ході досудового слідства встановлені обставини, які свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_5 є особою схильною до вчинення злочинів - він вчинив тяжкий злочин, зберігав з метою збуту наркотичні засоби, обіг яких обмежено - метадону (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон) та збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон), постійного місця роботи не має та може продовжувати злочинну діяльність, що являється ризиком, передбаченим п. 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, з метою забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.177 КПК України, до нього слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому слідчий суддя переконаний, що з огляду на тяжкість покарання, яке може бути призначено підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також із врахуванням інших наведених вище ризиків, жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним вище ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не встановлено. При цьому із врахуванням вимог аб.7 ч. 4 ст. 183 КПК України та, враховуючи, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя обирає підозрюваному ОСОБА_5 запобіжних захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України»: «Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29)».

Водночас, в зазначеному аспекті слідчий суддя вважає за необхідне звернути особливу увагу на той факт, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, відповідно до положень вищевказаної ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі обрання стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності, після затримання такої особи та не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю такої особи розглядає питання про застосування стосовно неї обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

За таких обставин, слідчий суддя констатує, що в даному випадку така ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи як на території України, так і за її межами, здійснюється доставка особи до місця кримінального провадження, а також ухвалюється рішення про застосування запобіжного заходу або екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та який оголошений у міжнародний розшук - задовольнити.

Обрати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1