Справа № 718/2986/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі колегії:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000121 від 14.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.357, ч.5 ст.361, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2024 року прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що ризики переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, які слугували для його обрання, не зменшилися та не зникли, а завершити кримінальне провадження до спливу строку дії запобіжного заходу до 31.08.2024 року не можливо. Також зазначив, що інший, більш м`який запобіжний захід наразі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Потерпіла та її представник адвокат ОСОБА_10 до судового засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти клопотання прокурора з огляду не зменшення ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу, просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 також заперечували проти задоволення клопотання прокурора, з огляду на зменшення ризиків, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу заявлених клопотань, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1-2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вищевказаними ризикам.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст.183 КПК України).

Встановлено, що в провадженні суду в стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.357, ч.5 ст.361, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою суду від 03.07.2024 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.08.2024 року.

Водночас, ухвалою суду від 06.02.2024 року у кримінальному провадженні призначено відносно ОСОБА_5 судово-психологічну експертизу, висновки якої до теперішнього часу судом не отримані.

За вищевикладених обставин, завершити судовий розгляд до спливу раніше продовженого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ухвалою суду від 03.07.2024 року запобіжного заходу не представляється можливим, а тому є підстави для вирішення питання про доцільність продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу відповідно до ст.331 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора суд виходить із сутності пред`явленого обвинувачення, тяжкості покарання, що загрожує особам у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях, міцності їх соціальних зв`язків, наявності у них постійного місця роботи або навчання, їх репутації, майнового стану, наявності попередніх судимостей, наявності повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, ризику повторення протиправної поведінки тощо.

Так, ОСОБА_5 ОСОБА_6 обвинувачується в розбійному нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникнення у житло, в умисному вбивстві двох осіб, вчинених групою осіб з корисливих мотивів, і вказані злочини є особливо тяжкими злочинами проти власності та проти життя та здоров`я людини, характеризуються суспільною небезпечністю та передбачають покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі з конфіскацією майна.

Крім цього ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, спрямованих на заволодіння майном потерпілої в умовах воєнного стану, однин з яких також є особливо тяжким.

Отже, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, що характеризуються суспільною небезпечністю та загрожують особам, у разі визнання їх винуватими покаранням у виді позбавленні волі на досить тривалий строк.

Вивченням даних про особу обвинувачених встановлено, що вони не мають стійких соціальних зв`язків, адже до затримання не навчалися, не працювали, не були одруженими, не мали осіб, з яким б їх пов`язували взаємні права та обов`язки, окрім ОСОБА_5 , який самостійно виховував малолітнього сина, але й це не стало стримуючим фактором в його поведінці; мали незадовільний майновим стан, оскільки не мали стабільного джерела доходу.

Щодо репутації обвинувачених то обидва вони раніше не судимі. Окрім того, що є родичами та членами однієї родини, вели більше відокремлений спосіб життя, скарг на їх поведінку до сільської ради не надходило.

Враховуючи викладене, а саме кількість та тяжкість інкримінованих обвинуваченим злочинів та їх суспільну небезпечність, виходячи також з сукупності обставин, що характеризують особи обвинувачених, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є обґрунтованим, а інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Адже суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, корисливість мотивів всіх інкримінованих злочинів, відсутність у обвинувачених постійного джерела доходу, вказують на те, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення з корисливих мотивів.

І такі висновки суду узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, де зазначено що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

Тобто ризик переховування від суду має оцінюватися не тільки в контексті ймовірності суворого покарання обвинувачених за наслідками розгляду кримінального провадження, а з урахуванням даних, що характеризують особи обвинувачених, способу їх життя, сталості соціальних зв`язків.

Крім того, особлива тяжкість деяких злочинів виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (справа «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

Вищенаведені обставини щодо тяжкості інкримінованих злочинів, даних про особу обвинувачених вказують на те, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таке рішення суду забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи сторони захисту, які б свідчили на користь зменшення раніше встановлених ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, судом під час розгляду клопотання не встановлені.

Наведені ж прокурором ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, є обґрунтованими, об`єктивно існують, а тому, подальше тримання обвинувачених під вартою є виправданим.

Обставин, які б унеможливлювали продовження раніше застосованого до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не існує.

За таких обставин, з урахуванням обґрунтованості клопотань прокурора, існують підстави для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 . ОСОБА_6 під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Також, з урахуванням того, що ОСОБА_5 ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, що спричинили загибель людей, суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід.

Керуючись ст.ст.177,178,183,193,194,196,197,205,331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 12.10.2024 включно.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 12.10.2024 включно.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченим, захисникам та направити для виконання начальнику ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», де утримуються обвинувачені.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3