ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року

м. Київ

Справа № 523/4857/20

Провадження № 51 - 3224 км 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001386 від 27 вересня 2019 року, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, останній раз вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2021 року, зміненого ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року, за ст. 190 ч. 2, ст. 70 ч. 4, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці,

за ст. 185 ч. 2 КК України,

за касаційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а саме менш суворих покарань за даним вироком та вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року за ст. 190 ч. 2 КК України більш суворим покаранням за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2020 року за ст. 185 ч. 4 КК України, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 71 ч.ч. 1, 4 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.05.2016 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбутого покарання за даним вироком період її попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні № 0001177 від 19.03.2020 року, а також строк відбуття покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року в період з 19.03.2020 року по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Єгаз-рітейл» матеріальну шкоду в сумі 30 500 грн.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.

27 вересня 2019 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , будучи раніше засудженою вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 травня 2016 року за вчинення злочину проти власності, знаходячись на АГЗП, яка розташована за адресою м. Одеса вул. Балківстка, 1е , де попередньо працевлаштувалась продавцем, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з каси грошові кошти в сумі 30 500 гривень, які належать ТОВ "Эгаз-рітейл". Після чого, ОСОБА_6 залишила місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилася викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим завдала матеріальний збиток ТОВ «ЄГАЗ-РІТЕЙЛ» на суму 30 500 гривень.

Вироком Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 , скасовано вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та ухвалено в цій частині новий вирок.

Новим вироком ОСОБА_6 призначено за ст. 185 ч. 2 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Малиновського районного суду від 23.12.2021 року, зі змінами згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 13.12.2022 року, у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбутого покарання за даним вироком строк її попереднього ув`язнення в кримінальному провадженні № 0001177 з 19.03.2020 року по день набрання вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року законної сили, тобто по 13.12.2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 указано відраховувати з дня набрання цим вироком законної сили, тобто з 19 березня 2024 року.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року в порядку ст. 380 КПК України заяву засудженої ОСОБА_6 про роз`яснення вироку Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року щодо неї залишено без задоволення.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник просить змінити вирок Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року та на підставі ст. 70 ч. 4, ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання за цим вироком період її попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні № 0001177 від 19.03.2020 (вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2020 року), а також строк відбуття покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року, тобто з 19 березня 2020 року по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вважає, що апеляційний суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував ст. 70 КК України, яка вимагає і регулює зарахування строку покарання, відбутого частково за попереднім вироком, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень за новим вироком і не зарахував їй за цими правилами період частково відбутого нею покарання за попереднім вироком з 13.12.2022 по 18.03.2024.

Заперечень на касаційну скаргу захисника від учасників судового провадження не надходило.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор вважав касаційну скаргу необґрунтованою і просив залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_6 та правильність кваліфікації її дій за ст. 185 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Стаття 72 КК України визначає правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, домашнього арешту.

Вимога касаційної скарги захисника про необхідність зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання за новим вироком апеляційного суду період її попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні № 0001177 від 19.03.2020, за результатом якого було ухвалено вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2020 року, є безпідставною, оскільки оскаржуваним вироком Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року цей період на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахований у строк відбутого ОСОБА_6 покарання, про що зазначено в його резолютивній частині.

При цьому зарахування ОСОБА_6 на підставі ст. 70 ч. 4 КК України відбутої нею частини покарання за попереднім вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, оскаржуваним вироком апеляційного суду не вирішувалось.

Проте, у разі виникнення питань при виконанні вироку суду щодо ОСОБА_6 в цій частині, сторона захисту або інші особи, можуть ініціювати їх вирішення в порядку та на підставах, передбачених ст. 537, 539 КПК України, відповідним судом.

Вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 370, 420 КПК України є законним, обґрунтованим і мотивованим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.

Крім того, необхідно зазначити, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень є новий вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 , який, згідно наданої цим судом інформації, набрав законної сили 28 жовтня 2024 року та яким її засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та призначеного покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2023 року, зі змінами згідно вироку Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року, у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяців, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 вересня 2024 року:

- строк її попереднього ув`язнення в кримінальному провадженні № 0001177 від 19.03.2020 (вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2020 року), в період з 19.03.2020 по день набрання вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 законної сили, тобто по 13.12.2022, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що було визначено ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.12.2022;

- строк часткового відбуття нею покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 із змінами відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду від 13.12.2022, з дня набрання вироком законної сили, тобто з 13.12.2022, по день набрання вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31.08.2023 із змінами згідно вироку Одеського апеляційного суду від 19.03.2024 законної сили, тобто по 19.03.2024;

- строк часткового відбуття нею покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31.08.2023, зміненого вироком Одеського апеляційного суду від 19.03.2024 з дня набрання вироками законної сили, тобто з 19.03.2024, по день набрання цим вироком за ст. 185 ч. 2 КК України законної сили;

- строк її попереднього ув`язнення в кримінальному провадженні № 0000947 від 13.05.2018 за цим вироком з 13.05.2018 (була затримана в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину) по 15.05.2018 (звільнена на підставі ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_9 у зв`язку з відмовою в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою);

- строк її попереднього ув`язнення в кримінальному провадженні № 0000013 від 17.03.2019 за цим вироком з 30.07.2019 (була затримана на підставі ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_9 від 18.06.2019 про надання дозволу на затримання останньої з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) по 01.08.2019 (внесення застави на підставі ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_9 від 31.07.2019).

Отже, вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 вересня 2024 року, яким ОСОБА_6 призначено остаточне покарання на підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та покарання призначеного за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2023 року, зміненого вироком Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року (предмет вказаного касаційного перегляду), на підставі ст. 70, 72 КК України зараховано строк частково відбутого нею покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2021 року з 13.12.2022 по 19.03.2024 року.

Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги та зміни вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_6 , колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу її захисника - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3