УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 рокуселище ПетровеСправа №: 941/1122/24
Провадження № 1-в/941/344/24

Петрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника ДУ

«Петрівська ВК (№ 49)» - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Петрове справу за поданням начальника державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» про вирішення питання щодо вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ відносно

засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26.09.2008 року Першотравневим районним судом Донецької області за ч.1 ст.122, ст.75 КК України до 1І року б місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

24.02.2009 року Першотравневим районним судом Донецької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

24.11.2015 року Першотравневим районним судом Донецької області за ч.1 ст.129, ч.1 ст.125. ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

18.02.2016 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області та вироком Апеляційним суду Донецької області від 02.08.2016 року за ч.1 ст.309, ч.1 ст.115, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі;

засудженого 26.05.2021 року Роменським міськрайонним судом Сумської області та вироком Полтавського апеляційного суду від 05.04.2023 року за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Петрівська виправна колонія (№ 49)» звернувся до суду з вищевказаним поданням мотивуючи це тим, що 09.08.2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинну діяльність, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання.

Відповідно до вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 року та вироку Полтавського апеляційного суду від 05.04.2023 року, ОСОБА_5 , відбуваючи покарання в ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)», 20.12.2020 року з метою вчинення шахрайських дій вступив в попередню змову із невстановленою особою почав вводити в оману потерпілу ОСОБА_6 , у придбанні товару, а саме газову плиту за 1800 грн., що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення. 05.01.2021 ОСОБА_5 ввів в оману ОСОБА_7 повідомивши про наявність у нього неіснуючого товару - скутеру. ОСОБА_7 перерахував грошові кошти на суму 1500 грн. Отриманими злочинним шляхом грошовими коштами ОСОБА_5 та невстановлена особа розпорядились на свій розсуд, чим спричинили матеріальний збиток на суму 1500 грн., що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

А тому начальник ДУ «Петрівська виправна колонія (№ 49)»просить суд вирішити питання щодо приведення вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Представник ДУ «Петрівська виправна колонія (№ 49)» та засуджений подання підтримали, прокурор щодо подання не заперечив.

Дослідивши подання, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 року та вироком Полтавського апеляційного суду від 05.04.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді 1 року позбавленні волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 року частково приєднано невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 02.08.2016 року і остаточно призначено до відбування 4 роки позбавлення волі.

Під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст.74 КК України (п.13 ч.1 ст.537 КПК України).

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч.3 ст.57, ч.1 ст.58, ч.1 ст.62 КК України), 11, 13, 13-2 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон № 3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2020 рік становило 2102 грн., а станом на 2021 рік становило 2270 грн.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 року та вироком Полтавського апеляційного суду від 05.04.2023 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, де останній своїми протиправними діями 20.12.2021 року завдав матеріальну шкоду потерпілій особі на загальну суму 1800 грн., 05.01.2021 - на загальну суму 1500 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України). Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 ст.74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 року та вироком Полтавського апеляційного суду від 05.04.2023 року завдав шахрайськими діями матеріальну шкоду потерпілій особі: 20.12.2021 року на загальну суму 1800 грн., що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення, 05.01.2021 року на загальну суму 1500 грн., що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

Як встановлено судом, вироком Полтавського апеляційного суду від 05.04.2023 року на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 року частково приєднано невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 02.08.2016 року і остаточно призначено до відбування 4 роки позбавлення волі.

Звільнення ОСОБА_5 від покарання за ч.2 ст.190 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння не звільняє його від покарання, призначеного йому вироком Апеляційного суду Донецької області від 02.08.2016 року.

Отже, на даний час ОСОБА_5 є засудженим вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.02.2016 року та вироком Апеляційним суду Донецької області від 02.08.2016 року за ч.1 ст.309, ч.1 ст.115, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі.

За таких обставин, клопотання є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, ч. 2 ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 року та вироком Полтавського апеляційного суду від 05.04.2023 року за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 року позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.02.2016 року та вироком Апеляційним суду Донецької області від 02.08.2016 року за ч.1 ст.309, ч.1 ст.115, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Петрівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя ОСОБА_1