Вирок

Іменем України

22.11.2024 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024 року за № 0000478, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Львова, одруженої, із середньою освітою, не працюючої, раніше судимої вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.12.2023 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн., який не сплачено, зареєстрованої і проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2024 року (справа №465/5245/24, провадження 2-о/465/270/42) видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 строком на 6 місяців, яким визначено заходи тимчасового обмеження її прав, а саме заборону перебувати у місці спільного проживання із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, ОСОБА_3 02.09.2024 року близько 14:06 год., будучи ознайомленою із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2024 року про видачу обмежувального припису, яким відносно неї встановлено вищенаведені тимчасові обмеження її прав, діючи умисно, порушила даний обмежувальний припис, а саме прийшла у місце спільного проживання із ОСОБА_4 - в квартиру АДРЕСА_3 .

Крім цього, ОСОБА_3 03.09.2024 року близько 10:42 год., будучи ознайомленою із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2024 року про видачу обмежувального припису, яким відносно неї встановлено вищенаведені тимчасові обмеження її прав, діючи умисно, порушила даний обмежувальний припис, а саме прийшла у місце спільного проживання із ОСОБА_4 - у квартиру АДРЕСА_3 .

Також ОСОБА_3 05.09.2024 року близько 21:04 год., будучи ознайомленою із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2024 року про видачу обмежувального припису, яким відносно неї встановлено вищенаведені тимчасові обмеження її прав, діючи умисно, порушила даний обмежувальний припис, а саме прийшла у місце спільного проживання із ОСОБА_4 - у квартиру АДРЕСА_3 .

Окрім цього, ОСОБА_3 10.09.2024 року близько 08:50 год., будучи ознайомленою із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2024 року про видачу обмежувального припису, яким відносно неї встановлено вищенаведені тимчасові обмеження її прав, діючи умисно, порушила даний обмежувальний припис, а саме прийшла у місце спільного проживання із ОСОБА_4 - у квартиру АДРЕСА_3 .

Також ОСОБА_3 11.09.2024 року близько 09:26 год., будучи ознайомленою із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2024 року про видачу обмежувального припису, яким відносно неї встановлено вищенаведені тимчасові обмеження її прав, діючи умисно, порушила даний обмежувальний припис, а саме прийшла у місце спільного проживання із ОСОБА_4 - у квартиру АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 скоїла умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий припис застосований судом, тобто вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 390-1 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України надійшов до суду 04.10.2024 р.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченої ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , вбачається, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, тобто в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такий припис застосований судом, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надала свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали досудового розслідування № 0000478, в яких наявні документи, що засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, зокрема, протокол допиту підозрюваної від 02.10.2024 року (кримінальне провадження, а.с.194-196).

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням заяв та клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий припис застосований судом.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ст.390-1 КК України як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий припис застосований судом.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття останньої.

Обставини, що обтяжують покарання, зокрема повторність, рецидив, згідно обвинувального акту ОСОБА_3 не інкриміновано.

Також суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, згідно характеристики ЛКП «Південне» негативно характеризується за місцем проживання, не працює, раніше судима, нове кримінальне правопорушення вчинила при наявності незнятої і непогашеної судимості за попереднім вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.12.2023 року, яким обвинуваченій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України призначене покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн., який не сплачено, та бере до уваги спосіб життя обвинуваченої, яка притягалася до адміністративної відповідальності за неодноразове вчинення домашнього насильства, що стало підставою для видачі судом обмежувального припису, неодноразово ігнорувала таке судове рішення, а також відношення обвинуваченої до вчиненого, зокрема визнання нею своєї вини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме його класифікацію за ст. 12 КК України, кількість епізодів суспільно протиправної діяльності, особливості й обставини вчинення кримінального проступку: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, її поведінку під час та після вчинення неправомірних дій і вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 390-1 КК України у виді пробаційного нагляду.

З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних проступків та злочинів.

Водночас суд приймає до уваги те, що згідно представлених на розгляд суду матеріалів кримінального провадження, відкритих в порядку ст.290 КПК України стороні захисту, вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.12.2023 року у справі №465/9511/23 ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Однак, на даний час таке покарання обвинуваченою не відбуте, штраф не сплачено. Нове кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 після постановлення вироку Франківського районного суду м. Львова від 29.12.2023 року. Тому остаточне покарання обвинуваченій підлягає призначенню за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України з урахуванням того, що відповідно до ч.3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно. Щодо застосування саме такого підходу до призначення покарання за наведених вище умов зроблено правовий висновок Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 року у справі №759/59/19.

У зв`язку із призначенням ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду на обвинувачену слід покласти обов`язки, визначені ст.59-1 КК України. При цьому, суд вважає за доцільне, з-поміж іншого, зобов`язати ОСОБА_3 працевлаштуватися, адже зайнятість сприятиме належній організації життя обвинуваченої. Крім цього, доцільно покласти на ОСОБА_3 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства», яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2023 року № 2362/5, оскільки вчинене кримінальне правопорушення безпосередньо пов`язане із невиконанням обмежувального припису, встановленого судом у зв`язку із вчиненням ОСОБА_3 домашнього насильства.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У справі відсутні процесуальні витрати.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарань, призначених даним вироком та вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.12.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки та штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до положень ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

На підставі ч. 2, п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано посаду (роботу);

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Строк відбуття покарання у виді пробаційного нагляду відповідно до ст.49-2 КВК України обчислювати з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду карається обмеженням волі на строк до трьох років.

Речові докази у справі: 5 DVD-R дисків із записами з нагрудних камер працівників поліції - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000478 (в матеріалах досудового розслідування).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1