Справа № 359/7006/24
Провадження № 1-кп/359/570/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0001106, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2024, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибоке, Бориспільського району, Київської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (зі змінами, далі Положення), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 (зі змінами, далі Інструкція) визначено порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї та боєприпасів.

Однак, у порушення зазначеного нормативно-правового акту ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу, вирішив вчинити кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу бойових припасів за наступних обставин.

ОСОБА_4 , маючи намір на придбання, носіння, та зберігання вибухового пристрою та бойового припасу без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці придбав запал дистанційної дії УЗРГМ-2 та корпус ручної уламкової наступальної гранати РГД-5, що в поєднанні утворюють наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, що є придатним до вибуху вибуховим пристроєм та бойовим припасом, та почав зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.

Вранці 27.05.2024 ОСОБА_4 взяв запал дистанційної дії УЗРГМ-2 та корпус ручної уламкової наступальної гранати РГД-5, які поклав до кишені шортів, в які був вдягнений, та направився за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав демонструвати ОСОБА_6 вищевказані предмети, які приніс з собою, після чого останній забрав у ОСОБА_4 запал дистанційної дії УЗРГМ-2 та викинув його за межі подвір`я. В подальшому, ОСОБА_7 викликала працівників поліції з метою інформування про вказану подію.

27.05.2024 під час огляду місця події поруч з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції в присутності двох понятих поруч з ОСОБА_4 було виявлено та вилучено вищевказаний запал дистанційної дії УЗРГМ-2, який останній приніс з собою. Після чого ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та в ході поверхневого обшуку затриманого працівниками поліції у лівій кишені його шортів було виявлено та вилучено корпус ручної уламкової наступальної гранати РГД-5.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у придбанні, зберіганні, носінні вибухового пристрою та бойового припасу без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні обвинувачуваний ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що його товариш з лінії фронту прислав гранату для того щоб глушити рибу у водоймі (браконєрський спосіб лову). Граната була розібрана, окремо запал і окремо корпус. В той день він випив горілки і вирішив провчити вітчима з приводу розподілу спадкового майна. Він взяв корпус від гранати і окремо запал та пішов до вітчима. В дворі він почав з`ясовувати у вітчима причини неправильного розподілу спадщини. В руках він тримав запал, а корпус гранати був в кишені. Вітчим спитав у нього, що в руках. Він показав йому запал, після чого відчим забрав запал і викинув його. Хтось викликав поліцію і його затримали в дворі з корпусом гранати.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального провадження, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує документи, щодо речових доказів та судових витрат, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як умисні дії, які виразилися у придбанні, зберіганні, носінні вибухового пристрою та бойового припасу без передбаченого законом дозволу. Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Так, запал дистанційної дії УЗРГМ-2 та корпус ручної уламкової наступальної гранати РГД-5, придатний до вибуху і створення вибухового імпульсу для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини, який є вибуховим пристроєм та бойовим припасом. Це означає, що придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, є кримінальним правопорушенням. ОСОБА_4 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Його дії характеризуються умислом. Вчинений обвинуваченим злочин є закінченим.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає повне визнання вини, його щире каяття та те, що своїми послідовними показаннями сприяв судовому слідству.

Обставиною, що обтяжують покарання обвину ваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння.

Аналіз даних обставин при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий. На утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обвинувачений не є військовослужбовцем.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, відповідно до ст. 12 КК України.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

З цього приводу, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Разом з тим, враховуючи фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого. Суд враховує правову позицію прокурора, тому суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 3 роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Крім того, з обвинуваченого, на користь Держави України, слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 4543 грн. 68 коп.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, 75-76, ч. 1 ст. 263 КК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правополрушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 3 (три) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

До вступу вироку суду в законну силу продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту. Покласти на засудженого ОСОБА_4 , обов`язки: з`являтися до суду за кожним викликом та вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатися за межі Бориспільського району Київської області; не відвідувати місця, де алкогольні напої продаються на розлив.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави України - 4543 грн. 68 коп. процесуальних витрат пов`язаних із залученням експерта.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили, підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням на зовнішній стороні запобіжного важеля «88-89» УЗРГМ-2 11, та на внутрішній стороні запобіжного важеля «386-39-90» та гранату РГД-5, з маркуванням 28-74Т, знищити.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1