У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

захисника обвинувачених ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальну справу №308/17343/24, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 05.08.2024 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 між виконавчим комітетом Ужгородської міської ради з однієї сторони та громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з іншої сторони укладено договір про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста щодо об`єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по вулиці Миколи Бобяка, 13 в». Договором визначено, що замовники повинні перерахувати грошові кошти на рахунок Ужгородської міської ради до 02.04.2020 в сумі 522 258,02 гривні.

У відповідності до квитанцій № 24115847 від 03.03.2020 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сплатили на рахунок Ужгородської міської ради грошові кошти в сумі 5 000 гривень.

Також, у відповідності до квитанцій № від 12.06.2020 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сплатили на рахунок Ужгородської міської ради грошові кошти в сумі 5 000 гривень.

07.07.2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , маючи на меті здати в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по вулиці Миколи Бобяка, 13 в», як замовники скріпили своїми підписами «Акт готовності об`єкта до експлуатації », де в п. 12 офіційного документу вказано завідомо неправдиву інформацію про те, що кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту відповідно до договору, укладеного з виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 02.03.2020 сплачено в повному обсязі, із посиланням в цьому Акті на квитанцію № 24115846 від 03.03.2020, як на документ, що підтверджує повноту сплати пайового внеску.

Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 особисто здійснювали сплати по квитанціям № 24115847 від 03.03.2020 та № від 12.06.2020, їм достовірно було відомо про суми сплачених коштів та номери квитанцій.

07.07.2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передали завідомо підроблений документ «Акт готовності об`єкта «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_1 в до експлуатації» ОСОБА_7 , який не був обізнаний із змістом документу.

В подальшому, ОСОБА_7 , який не був обізнаний із змістом документу, діючи за вказівкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та від їхнього імені, на підставі довіреностей здійснив протягом робочого дня замовлення за № 751746 у Центрі надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради за адресою АДРЕСА_2 послуги з видачі сертифіката, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації.

При замовленні послуги, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб через ОСОБА_8 , який не був обізнаний із змістом документу, додали до заяви про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та видачу сертифіката завідомо підроблений офіційний документ «Акт готовності об`єкта «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по вулиці Миколи Бобяка, 13 в» до експлуатації», таким чином використали завідомо підроблений офіційний документ.

Як наслідок, ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до введення в експлуатацію об`єкту закінченого будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_3 » без сплати всіх грошових коштів, передбачених до сплати як пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Ужгорода.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч.2 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є використання завідомо підробленого документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч.2 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є використання завідомо підробленого документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано як використання завідомо підробленого документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України .

Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 кваліфіковано як використання завідомо підробленого документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України .

Вказана справа надійшла до суду з обвинувальним актом.

Обвинувачений ОСОБА_5 подав до суду клопотання про звільнення його ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду клопотання про звільнення його ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав викладених у клопотаннях. Також просили суд звільнити їх від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків. Надали згоду на звільнення їх від кримінальної відповідальності саме на підставі ст. 49 КК України.

Захисник обвинувачених ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України підтримав, просив суд їх задовільнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття даного кримінального провадження.

Суд, заслухавши клопотання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , захисника, думку прокурора, вважає, що клопотання обвинувачених підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст.285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Розглядаючи вказані клопотання, суд виходить із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, лише за умови, якщо особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Також судом ураховуються правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 року у справі № 730/67/16-к , де указано , що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Також в даній постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду зазначив, що за правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2-4 ст.49 КК України) .

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

У цій справі окреслені Верховним Судом у справі № 192/3301/16-к орієнтири дотримано. Так, клопотання подане стороною кримінального провадження та обвинувачені надали згоду на звільнення їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Також Суд враховує, що в постанові від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у т.ч. зауважив, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен був вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

В даному кримінальному провадженні, наявні клопотання обвинувачених про звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також обвинувачені в судовому засіданні надали згоду про їх звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Судом роз`яснено обвинуваченим підстави звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження. Суть обвинувачення овинуваченим розяснена та зрозуміла.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

За загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Відповідно до ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років -у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років-у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності є лише закінчення відповідного строку давності, який сплинув до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Як вбачається із змісту клопотань та матеріалів кримінального провадження, закінчився трирічний строк давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, у разі вчинення кримінального проступку.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України визнається благополучне закінчення певних строків давності з дня вчинення злочину до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинений нею злочин певної тяжкості.

Благополучним визнається таке закінчення зазначених строків давності, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:

- не ухилялася від слідства або суду;

- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Таким чином, положення ст. 49 КК України є імперативною нормою, яка передбачає не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповіда-льності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою,у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена Колегією суддів Ксаційного кримінального суду Верховного суду у постанові від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к.

Таким чином, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушенння передбаченого ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Згідно вимог ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Таким чином, кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 358 КК України є кримінальним проступком.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було вчинено 07.07.2020 року, з цього часу минуло більше чотирьох років, перебіг строків давності не переривався і не зупинявся, тобто є всі підстави для звільнення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України.

Таким чином на даний момент строк давності за вказане кримінальне правопорушення є таким, що минув, а тому у суду відсутні підстави щодо відмови в задоволенні заявлених клопотань.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Обставин, які би виключали звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності судом не встановлено.

За таких обставин, суд, за наявності згоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , приходить до висновку про необхідність звільнення їх від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Цивільний позов по справі відсутній.

Процесуальні витрати Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку.

Водночас ч. 1 ст. 126 КПК України унормовано, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Тобто суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вказане твердження узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17.

Кримінальний процесуальний кодекс України прямо не передбачає стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності.

Матеріали кримінального провадження не містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертиз.

Речові докази і арешт майна.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Запобіжний захід не затосовувався

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.cт. 12, 49 КК України, п. 2 ч. 2 ст. 284, ст. 285 288, 369-371, КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 05.08.2024 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності провадженням закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Дата оголошення повного тексту ухвали 22.11.2024 о 08:30 год.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1