Справа № 482/2043/18
Номер провадження 1-кп/482/4/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м.Нова Одеса Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , в присутності: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса, Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000691 від 10.10.2018 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нова Каховка, Херсонської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

встановив:

04.10.2018 близько 21.00 год. ОСОБА_4 перебував неподалік від домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 . В цей час у нього виник умисел, направлений на порушення недоторканності житла. Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно, без згоди законного володільця, проник через паркан на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Після цього, підійшовши до вхідних дверей домоволодіння та, переконавшись, що вони зачинені, ОСОБА_4 підійшов до одного з вікон будинку та шляхом розбиття скла у віконній рамі, незаконно проник до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на порушення недоторканості житла громадян, ОСОБА_4 через утворений отвір у вікні проник у приміщення вищевказаного будинку, який належить ОСОБА_5 . Своїми діями ОСОБА_4 порушив ст.30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та іншого володіння особи.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та пояснив, що на початку жовтня 2018 року він деякий час перебував в гостях у свого знайомого, який проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Коли у ОСОБА_4 закінчилися гроші, він знайшов собі роботу у м.Нова Одеса, Миколаївської області. Після закінчення роботи, він повернувся до будинку, в якому проживав його знайомий за адресою: АДРЕСА_2 , але знайомого там вже не було. ОСОБА_4 зателефонував до свого знайомого, та той повідомив, що він змінив місце проживання. У зв`язку з тим, що речі ОСОБА_4 залишилися в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , він вирішив їх забрати. Підійшовши до вхідних дверей, ОСОБА_4 переконався, що вони зачинені. Тоді ОСОБА_4 підійшов до одного з вікон будинку, розбив вікно та без згоди власника незаконно проник до житлового будинку.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. В заяві зазначила, що обвинувачення підтримує в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, та здійснити розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, допитавши обвинуваченого та, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який не працює, не є інвалідом, раніше не судимий. В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено та про них не йдеться в обвинувальному акті. З урахуванням обставин кримінального провадження, перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в розшуку з 22.01.2020 до 27.05.2024, даних про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення, який розкаявся у вчиненому, суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання, тому суд на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, покладаючи на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Судові витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні. Зпобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

В силу п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1