Справа № 539/3476/23
Провадження № 1-в/539/107/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Лубенського районного управління філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни подання Лубенського районного управління філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання,

встановив:

До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшло подання провідного інспектора Лубенського районного управління філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання, вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2021 року.

Подання обґрунтоване тим, що згідно з вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2021 року ОСОБА_5 , засуджено за ч.1 ст. 289, ст. 75, ст. 76 KK України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав чинності 08.09.2023 року, прийнятий до виконання Лубенським PB філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області 13.09.2023 року. Згідно вироку суду на ОСОБА_5 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого opгaнy з питань пробації, повідомляти уповноважений opгaн з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

За час відбуття іспитового строку засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе з негативної сторони, допустив 9 неявок на реєстрацію без поважних причин.

Так, 12.12.2023 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 346 засудженого ОСОБА_5 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» було призвано на військову службу до Збройних Сил України та відповідно до мобілізаційного плану направлено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

05 лютого 2024 року на адресу Лубенського районного відділу надійшло повідомлення з військової частини НОМЕР_1 за № 812/507 від 15.01.2024 року про те, що військовослужбовець ОСОБА_5 направлений для подальшого проходження служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

19 березня 2024 року на адресу Лубенського районного відділу надійшло повідомлення з військової частини НОМЕР_2 за № 693/4419 від 26.02.2024 року про те, що військовослужбовець ОСОБА_5 зарахований в списки військової частини НОМЕР_2 та командиром наданий відповідний витяг з наказу.

По даному факту, 19 березня 2024 року на адресу військової частини НОМЕР_2 направлено вирок Лубенського міськрайонного суду від 08 серпня 2023 року для подальшого виконання командиром військової частини, але відповідь з військової частини про прийняття вироку на виконання не надійшла. Проте відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з Укрпошта, військова частина отримала вирок суду.

08 травня 2024 року на адресу військової частини НОМЕР_2 повторно направлено вирок Лубенського міськрайонного суду від 08 серпня 2023 року для подальшого виконання командиром військової частини, але відповідь з військової частини про прийняття вироку на виконання знову не надійшла. Проте відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з Укрпошта, військова частина отримала вирок суду.

18 червня 2024 року до Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері було направлено повідомлення про сприяння у вирішенні питання надання підтвердження військовою частиною про отримання вироку Лубенського міськрайонного суду від 08 серпня 2024 року та прийняття на виконання командиром військової частини.

26 червня 2024 року на адресу Лубенського районного відділу надійшло повідомлення з військової частини НОМЕР_2 за № 693/12181 від 15.06.2024 року про те, що військовослужбовець ОСОБА_5 з 27 січня 2024 року вважається таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 .

Того ж дня засудженого ОСОБА_5 було викликано до Лубенського районного відділу з питань пробації де останній прибув та пояснив, що самовільно залишив військову частину та прибув за місцем свого проживання та не прибував до Лубенського районного відділу з питань пробації на реєстрацію 06 лютого, 05 березня, 19 березня, 02 квітня, 16 квітня, 07 травня, 21 травня, 04 червня, 18 червня 2024 року так як думав, що вирок суду було переслано на виконання до військової частини НОМЕР_2 і не потрібно прибувати до відділу пробації.

За вказаним фактом неявок на реєстрацію засудженому ОСОБА_5 було винесено письмове попередження, та додатково роз`яснено наслідки подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що потягнуть за собою адміністративні стягнення або вчинення нових злочинів.

Все вищевказане свідчить про те, що засуджений з іспитовим строком ОСОБА_5 будучи ознайомлений з порядком та умовами відбуття іспитового строку, належних висновків для себе не зробив, допустив 9 неявок на реєстрацію без поважних причин. Його дії свідчать про не бажання стати на шлях виправлення. В подальшому, дана поведінка засудженого може призвести до вчинення нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене просять вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

В судовому засіданні представник Лубенського районного управління філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області подання підтримав, посилаючись на обставини викладені в ньому, просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, зазначив, що він не мав наміру ухилення, оскільки гадав, що військова частина здійснює за ним нагляд і йому не потрібно ходити на відмітки до органу пробації у встановлені дні. Після того як йому зателефонували з пробації він ходить на відмітки. Додав, що він знаходився після отриманих травм на лікуванні в госпіталі, у нього був дуже тяжкий моральний стан.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, оскільки фактично особова справа знаходиться в органі пробації, а не у військовій частині, тому засуджений взагалі ніде не повинен відмічатися. Засуджений пояснив, що він думав, що повинен відмічатися у військовій частині. Крім того, на даний час у засудженого закінчився іспитовий строк.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2021 року ОСОБА_5 , засуджено за ч.1 ст. 289, ст. 75, ст. 76 KK України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав чинності 08.09.2023 року, прийнятий до виконання Лубенським PB філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області 13.09.2023 року. Згідно вироку суду на ОСОБА_5 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого opгaнy з питань пробації, повідомляти уповноважений opгaн з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підставою для звернення з даним поданням до суду стало те, що засуджений ОСОБА_5 після самовільного залишення військової частини ухилявся від відбування покарання з випробуванням та не виконував покладені на нього судом обов`язки, а саме: неодноразово (06.02.24, 05.03.24, 19.03.24, 02.04.24, 16.04.24, 07.05.24, 21.05.24, 04.06.24, 18.06.24) не з`являвся на реєстрацію у встановлений день без поважних причин, тобто поважність яких документально не підтверджена.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати, у тому числі питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ст. 13 КВК України уповноважений орган з питань пробації у межах своїх повноважень, зокрема, забезпечує здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно з вимогами ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною третьою даної статті передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

За приписами ч. 4 ст. 166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Із наведеного слідує, що у поданні та поданих до суду матеріалах, мають бути наведені докази того, що засуджена особа не з`явилась до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації у визначений день саме без поважних причин, а при розгляді подання судом, - ретельній перевірці підлягають доводи цієї особи про поважність причин такої неявки.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 взагалі не викликався до органів пробації на 06.02.24, 05.03.24, 19.03.24, 02.04.24, 16.04.24, 07.05.24, 21.05.24, 04.06.24, 18.06.24.

26.06.2024 року засудженого ОСОБА_5 було викликано до Лубенського районного відділу з питань пробації де останній прибув та пояснив, що самовільно залишив військову частину та прибув за місцем свого проживання та не прибував до Лубенського районного відділу з питань пробації на реєстрацію так як думав, що вирок суду було переслано на виконання до військової частини НОМЕР_2 і не потрібно прибувати до відділу пробації.

Цього ж дня засудженого попереджено про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

З матеріалів особової справи вбачається, що 12.12.2023 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 346 засудженого ОСОБА_5 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» було призвано на військову службу до Збройних Сил України та відповідно до мобілізаційного плану направлено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

05 лютого 2024 року на адресу Лубенського районного відділу надійшло повідомлення з військової частини НОМЕР_1 за № 812/507 від 15.01.2024 року про те, що військовослужбовець ОСОБА_5 направлений для подальшого проходження служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

19 березня 2024 року на адресу Лубенського районного відділу надійшло повідомлення з військової частини НОМЕР_2 за № 693/4419 від 26.02.2024 року про те, що військовослужбовець ОСОБА_5 зарахований в списки військової частини НОМЕР_2 та командиром наданий відповідний витяг з наказу.

19 березня 2024 року на адресу військової частини НОМЕР_2 направлено вирок Лубенського міськрайонного суду від 08 серпня 2023 року для подальшого виконання командиром військової частини, але відповідь з військової частини про прийняття вироку на виконання не надійшла. Проте відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з Укрпошта, військова частина отримала вирок суду.

08 травня 2024 року на адресу військової частини НОМЕР_2 повторно направлено вирок Лубенського міськрайонного суду від 08 серпня 2023 року для подальшого виконання командиром військової частини, але відповідь з військової частини про прийняття вироку на виконання знову не надійшла. Проте відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з Укрпошта, військова частина отримала вирок суду.

18 червня 2024 року до Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері було направлено повідомлення про сприяння у вирішенні питання надання підтвердження військовою частиною про отримання вироку Лубенського міськрайонного суду від 08 серпня 2024 року та прийняття на виконання командиром військової частини.

26 червня 2024 року на адресу Лубенського районного відділу надійшло повідомлення з військової частини НОМЕР_2 за № 693/12181 від 15.06.2024 року про те, що військовослужбовець ОСОБА_5 з 27 січня 2024 року вважається таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 .

Отже, наведені у поданні органу пробації факти неявки засудженого ОСОБА_5 для реєстрації до органу пробації, з урахуванням наданих ним пояснень, перебуванні на військовій службі, не можуть свідчити про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.

Відтак, суд проаналізувавши матеріали особової справи, які не підтверджують суспільну небезпечність засудженого та злісне невиконання засудженим покладених на нього судом обов`язків та систематичне вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення, а тому не можуть свідчити на теперішній час про небажання засудженого стати на шлях виправлення, відповідно не дають суду правових підстав, передбачених ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання.

Крім цього, суд вважає, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку представником органом пробації не доведено.

Враховуючи вищезазначене та те, що уповноваженим органом з питань пробації не було надано достатніх доказів для того, щоб скасувати звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, суд вважає, що клопотання про скасування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 75, 78 КК України, ст. 166 КВК України ст. 537-539 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні подання Лубенського районного управління філії Державної установи «Центр пробації» про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд протягом 7 днів.

Повний текст ухвали суду виготовлено 04.09.2024.

Суддя ОСОБА_1