Справа № 202/9574/24
Провадження № 1-кс/202/6926/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

представника власника майна, адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором групи прокурорів, керівником Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000280 від 04.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.3 ст.369, ч.3 ст.368, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000280 від 04.06.2024 року.

З клопотання убачається, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000280 від 04.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.3 ст.369, ч.3 ст.368, ч.4 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку зі збройною агресією рф проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 з 05.30 год. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, строк дії котрого продовжено та триває на теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ, постановлено на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголосити загальну мобілізацію (пп.1-2); призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами (п. 4); місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України (п. 8); головам обласних державних адміністрацій забезпечити створення та роботу обласних, районних та міських медичних комісій.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 23.02.2022 № територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, АДРЕСА_1 , інших містах, районах, районах у містах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що начальник відділу призову ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , будучи обізнаним про порядок перетину державного кордону України у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57, керуючись мотивами незаконного збагачення, вирішив вступити у злочинну змову з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, з метою спільного вчинення злочину, спрямованого на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами та наданням засобів.

ОСОБА_7 та інші невстановлені особи, керуючись корисливим мотивом і бажанням швидкого збагачення у протиправний спосіб, добровільно погодилися та надали згоду на участь у вчиненні злочину, а саме сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами та наданням засобів.

Так, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, підшукав ОСОБА_8 , якому обмежено виїзд за межі України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану.

В свою чергу, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про обов`язкові реквізити офіційних документів, котрі видаються РТЦК та СП, а також військово-лікарськими комісіями, що надають право перетину державного кордону України особам призовного віку в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 21.02.2023, виготовив документи, що надають право перетину державного кордону України ОСОБА_8 , а саме: довідку військово-лікарської комісії, котра містила неправдиві відомості про нібито непридатність ОСОБА_8 до військової служби із виключенням з військового обліку №11/899 від 13.02.2023; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 15.02.2023 з відміткою про непридатність ОСОБА_8 до військової служби та зняття з неї.

Використовуючи методи конспірації, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , що вартість виготовлення таких документів складає 20 000 грн., котрі необхідно відправити на банківську карту його дружини ОСОБА_9 , реквізити котрої він повідомив ОСОБА_7 під час листування за допомогою мобільного додатку WhatsApp.

У свою чергу, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_6 , що документи, що надають право перетину державного кордону України ОСОБА_8 , необхідно відправити на відділення Нової пошти №2 у м. Яремче, Івано-Франківської обл.,на ім`я ОСОБА_11 , яка використовує номер абонентського зв`язку НОМЕР_2 .

24.02.2023 року після отримання ОСОБА_8 документів, котрі надають йому право безперешкодного перетину державного кордону України, ОСОБА_7 з банківської картки АТ «Універсал Банк», котра оформлена на його ім`я, здійснив перерахування грошових коштів на загальну суму 20 000 грн. на банківську картку АТ «Універсал Банк», оформлену на ім`я ОСОБА_9

18.06.2023 року в міжнародному пункті пропуску «Рава-Руська» ОСОБА_8 , використовуючи виготовлені документи, слідуючи порадам, наданими ОСОБА_6 , перетнув державний кордон України.

08.10.2024 року, в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчим зазначено, що санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до відомостей з Реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 зареєстровано право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_2 , за кожним по 1/4 частки.

З метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, слідча просила накласти арешт на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 .

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_4 , заперечувала проти задоволення клопотання, вказавши, що ОСОБА_6 володіє лише 1/4 часткою квартири, тому фактично не має можливості зробити будь-які дії з квартирою.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши клопотання з доданими до нього матеріалами, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000280 від 04.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.3 ст.369, ч.3 ст.368, ч.4 ст.358 КК України.

08.10.2024 року, в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2024 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Матеріалами доданими до клопотання підтверджено, що ОСОБА_6 належить 1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 131 КПК України визначено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи питання про арешт майна, враховується, що санкціями ч. 3 ст. 332 та ч.3 ст.368 КК України, за котрими підозрюється ОСОБА_6 , передбачено покарання із застосуванням конфіскації майна як виду покарання. Тому, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, у разі доведення винуватості підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вважаю за можливе накласти арешт на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , задовольнивши клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши її відчуження.

Виконання ухвали про арешт майна доручити старшому слідчому СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1