УХВАЛА

03 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 495/8958/23

провадження № 51-3858ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 грудня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 31 травня 2024 року,

встановив:

У касаційній скарзі захисник ставить питання про касаційний перегляд згаданих судових рішень.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.

У касаційній скарзі, серед іншого, мають бути зазначені обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК, а також вимоги до суду касаційної інстанції, які узгоджуються зі ст. 436 КПК.

Однак, наведених вимог кримінального процесуального закону захисник не дотримався.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Як на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність захисник посилається на призначення засудженому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, однак не конкретизує, які саме норми Кримінального кодексу України порушили суди першої та апеляційної інстанцій, у чому полягають ці порушення та не зазначає передбачених ч. 1 ст. 438 КПК підстав для скасування вироку й ухвали.

Мотивуючи свою позицію про незаконність та необґрунтованість судових рішень, захисник веде мову насамперед про суворість призначеного покарання. Але касаційна скарга не містить обґрунтування на користь пом`якшення засудженому покарання та зміни судових рішень.

Згідно зі статтею 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Проте захисник у прохальній частині скарги допустив суперечності, оскільки просить змінити судові рішення, застосувати міру покарання у виді штрафу та одночасно вирішити питання щодо приєднання невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, однак не звертає уваги, що такі види покарання виконують самостійно.

У касаційній скарзі не конкретизовано вимогу про зміну судових рішень, оскільки не зазначено, як саме суд касаційної інстанції повинен змінити судові рішення та призначити покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 грудня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 31 травня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3