Провадження № 11-сс/4808/365/24
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2024 року про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000347 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2024 року задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме: наручний годинник з ремінцем із надписом на циферблаті GUESS, наручний годинник із ремінцем із надписом FREDERIQUE CONSTANT № 1854311, наручний годинник із ремінцем із надписом OMEGA SPEED MASTER, наручний годинник із надписом LONGINES № 32968825, наручний годинник із надписом FREDERIQUE CONSTANT № 1354379, наручний годинник із надписом ІС:32710-КЕЗ MODEL: КЕЗЗАТМ 219-249148, наручний годинник із ремінцем із надписом EDOX № 979362, наручний годинник із надписом MICHAEL KORS MK-6959.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000347 від 24.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України. В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 02 жовтня 2024 на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду, працівниками поліції було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_10 та виявлено і вилучено перелічені вище годинники. Постановою слідчого вказані наручні годинники у кримінальному провадженні визнано речовими доказами. 02 жовтня 2024 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Тому, метою арешту вищезазначеного майна є забезпечення його збереження, як речового доказу, та можливої конфіскації.

Адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно відмовити. Вважає ухвалу слідчого судді прийнятою із порушенням норм процесуального права, незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Стверджує, що оскільки об`єктом злочинного посягання була квартира АДРЕСА_1 , власником якої є потерпіла ОСОБА_11 - накладення арешту на годинники у кількості 8 штук є безпідставними.

Вказує на передчасність висновку слідчого судді про можливість застосування конфіскації майна, як виду покарання підозрюваному, зважаючи на перебування кримінального провадження лише на стадії досудового розслідування із оголошенням підозри без встановлення усіх причинно-наслідкових зв`язків.

Зазначає, що один із вилучених годинників належить дружині підозрюваного - ОСОБА_12 .

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому просить залишити її без змін;

- адвокат ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при прийнятті оскарженого рішення дотримався вказаних вимог закону.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення його збереження, як речового доказу, а також можливої конфіскації, як виду покарання.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів застосовується за наявності достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема, містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; набуті кримінально протиправним шляхом.

Умовою застосування арешту майна підозрюваного у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої ст. 170 КПК України є достатні підстави вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити підозрюваному покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з підстав, передбачених п. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна і наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається для забезпечення речових доказів) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як видно із клопотання слідчого метою накладення арешту на майно підозрюваного є забезпечення його збереження, як речового доказу, та можливої конфіскації.

Як вбачається з матеріалів клопотання, відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000347, внесеному в ЄРДР 24.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Зокрема, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.05.2024 за №0000347, на підставі матеріалів правоохоронних, судових та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме про те, що ОСОБА_13 в умовах воєнного стану, погрожуючи заподіянням тілесних ушкоджень, безпричинно вимагає в жителя м. Івано-Франківська вчинити дії майнового характеру (а.п.4).

02 жовтня 2024 року слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області майором поліції ОСОБА_9 складено повідомлення про підозру ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 189 КК України, яке того ж дня було вручено.

Санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Отже, наявні достатні підстави вважати, що суд у даному випадку може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Постановою про визнання речових доказів (а.п. 77-78) вище перелічені наручні годинники в кількості 8 штук визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000347.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею було належним чином перевірено, що зазначені годинники, в повній мірі відповідають ознакам, визначеним у ст. 98 КПК України, а відтак, наявна правова підстава, передбачена ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

Суд апеляційної інстанції враховує, що досудове розслідування триває, встановлюються нові фактичні дані та перевіряються обставини, зокрема, буде перевірено яким шляхом набуто арештоване майно.

Доказів підтвердження належності на праві власності арештованого майна іншій особі, окрім підозрюваного, апеляційна скарга не містить.

Отже, порушень кримінально-процесуального закону при судовому розгляді, які б тягли за собою скасування судового рішення не встановлено.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, а тому його необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 170- 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2024 року про накладення арешту на майно, з метою збереження майна як речового доказу, у кримінальному провадженні №0000347 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5