провадження № 274/8350/24
провадження № 1-в/0274/1255/24
УХВАЛА

Іменем України

11.11.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду провадження за поданням ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2022 року у відповідність до вимог чинного законодавства щодо засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимого: 27.10.17 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 засуджений 05 грудня 2022 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України (3 роки позбавлення волі), ч. 4 ст. 185 КК України (5 років позбавлення волі), на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В поданні ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" ставиться питання про приведення вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.12.22 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, судове засідання просять проводити без участі представника адміністрації установи. Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд подання без його участі, заперечень не має.

Прокурор не заперечив проти задоволення подання у частині, що стосується ст. 185 КК України, однак просить перекваліфікувати дії ОСОБА_4 у частині проникнення до приміщень на ч. 1 ст. 162 КК України та призначити засудженому покарання у межах санкції цієї статті, не заперечує проти застосування ст. 69 КК України.

Дослідивши додані до подання матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення. Так, 09 серпня 2024 року набрали чинності зміни у законодавстві (нова редакція ст. 51 КУпАП), законодавець у десять разів підняв мінімальну межу вартості викраденого майна для того, щоб за його викрадення наставала кримінальна, а не адміністративна відповідальність, і з 09.08.24 викрадення майна є кримінально протиправним лише у тому разі, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення перевищує 2 неоподатковані мінімуми доходів громадян (до 09.08.24 0,2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Отже з 09.08.24 кримінальна, а не адміністративна відповідальність за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату майна настає, якщо вартість такого майна з врахуванням відповідних положень Податкового кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у період з 01.01.22 до 31.12.22 становить понад 2481 грн 00 коп.

Згідно з вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.12.22 ОСОБА_4 засуджений та відбуває покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 КК України, які було скоєно 07.02.22, 13.02.22 та 23.05.22 і вартість майна, яке він викрав становить 1765, 32 грн, 1611,00 грн., 900,00 грн, 800,00 грн, 1000,00 грн та 350 грн відповідно. Кримінальна караність діяння у виді крадіжок майна вказаними вартістю і у вказані дні 2022 року встановлювалася відповідно до положень ст. 51 КУпАП в ред. від 04.06.09 та ст. 185 КК України, ст. 51 КУпАП в ред. від 04.06.09 втратила чинність.

Оцінюючи доводи прокурора, суд враховує, що справа судом розглядається у порядку виконання вироку суду і перелік питань, що можуть бути вирішені судом на цій стадії визначено ст. 537 КПК України. Встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, його правової кваліфікації можливе лише у межах висунутого обвинувачення на стадії судового розгляду, а також у провадженнях з перегляду судових рішень. У цій же справі суд здійснює розгляд виключно у межах подання на підставі п. 13) ч. 1 ст. 537 КПК України про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України. В межах подання прокурор не заперечує проти його задоволення, да і це питання є безспірним, особа підлягає звільненню від покарання за ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння. Засуджувати ж особу за ст. 162 КК України у порядку виконання вироку суду, без встановлення фактичних обставин, без судового розгляду, з призначенням покарання аж ніяк не є покращенням становища особи (у межах подання особа звільняється від покарання, а прокурор фактично просить призначити покарання за іншою статтею), і грубо порушує чинне кримінальне процесуальне законодавство. Підтримання такої позиції прокурора призведе до незаконного утримання особи у місцях позбавлення волі. Якщо представник обвинувачення вважає, що існують підстави для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 162 КК України, то для цього існує передбачена КПК України процедура відбирається заява у потерпілого (обов`язково), проводиться досудове розслідування, складається обвинувальний акт, який розглядається судом і приймається рішення по суті обвинувачення. Так і тільки так особу можна визнавати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення і призначати їй покарання. Прокурор же пропонує визнати особу винуватою у скоєнні кримінального правопорушення і призначити їй покарання не вироком суду, ухваленим у встановленому законом порядку, а ухвалою суду у межах розгляду подання про звільнення цієї особи від покарання, що суперечить усім цивілізаційним здобуткам, положенням Конституції України, міжнародно-правових договорів, КК України та КПК України і по своїй суті є спробою прокурора незаконно позбавити волі людину.

Взагалі підставою для звільнення від призначеного судом покарання за діяння, караність якого усунена законом, при чому таке звільнення мало б бути негайним, є набрання чинності законом, яким усувається караність, а не рішення суду з цього питання. Рішення суду у цьому випадку є необхідним лише у випадку, якщо покарання, яке відбуває засуджений, було призначене та охоплює не лише діяння, караність якого усунена. Засуджений не був з якихось причин звільнений на підставі Закону і тому у цій справі суд вирішує це питання на підставі подання.

Як визначено у ч. 2 ст. 74 КК України - особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За наведених умов засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного судом покарання за діяння у виді крадіжок у лютому та травні 2022 року.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 5, 70, 74, 185 КК України, ст. 51 КУпАП, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

подання задовольнити.

Привести вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2022 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, звільнивши ОСОБА_4 від покарання, призначеного за цим вироком, у зв`язку з усуненням караності діянь цим законом.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий - суддя ОСОБА_1