УХВАЛА

04 жовтня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні залі суду Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження №0000552 від 12.07.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000552 від 12.07.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту.

Також, подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 без визначення розміру застави. У клопотанні вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України. 13.07.2024 щодо ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а 05.09.2024, строк запобіжного заходу продовжено та закінчується 12.10.2024. З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення та його тяжкості, існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Так, кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 286-1 КК України, відноситься до тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 10 років., тому існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду. Враховуючи, що потерпілі та свідки у кримінальному провадженні є мешканцями м. Рівного, існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, переконання останніх у дачі вигідних для обвинуваченого показань. Беручи до уваги, що 02.08.2024 постановою Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, останній належних висновків не зробив, вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до загибелі людини. Отже, існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не можуть гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігти вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо призначення судового розгляду у кримінальному провадженні, стосовно клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку застосованого запобіжного заходу тримання під вартою, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував про призначення судового розгляду у кримінальному провадженні, стосовно запобіжного заходу, просив застосувати домашній арешт, цілодобово.

Потерпіла ОСОБА_6 та представник - адвокат ОСОБА_7 просили призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні та задовольнити клопотання прокурора. Також потерпіла вказала, що до початку судового розгляду, нею буде подано цивільний позов.

Потерпілий ОСОБА_8 просив призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні та задовольнити клопотання прокурора, а також прийняти його цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В ході досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області стосовно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід тримання під вартою, без визначення розміру застави., строк застосування кого в подальшому продовжувався.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ч.1 ст. 178 КПК України.

Прокурором доведено, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не зменшились та продовжують існувати, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується останній, а також обставини його вчинення.

ОСОБА_4 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Вирішуючи подане прокурором клопотання, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 та його тяжкість відповідно ст. 12 КК України, суспільну небезпеку, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5, ч.1 ст. 177 КПК України, слід продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п.80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність та тяжкість, наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Даних, про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого чи неможливість останнього утримувати під вартою, не встановлено.

Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 314-316 КПК, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0000552 від 12.07.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області (м. Рівне, вул. Шкільна, 1) на 29.10.2024, 12:00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Прийняти до розгляду у кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходжу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гвардійське Хмельницького району Хмельницької області, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 02.12.2024.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 утримувати в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 02.12.2024.

Доручити Рівненському районному відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області скласти досудову доповідь відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гвардійське Хмельницького району Хмельницької області.

Копію ухвали надіслати Рівненському районному відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1