Провадження № 1-кп/742/202/24
Єдиний унікальний № 742/1080/24
У Х В А Л А

23 липня 2024 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , провівши судове засідання матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000114 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 03 серпня 2023 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч.4 ст.296, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Прилуцького міськрайонного суду перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Ухвалами Прилуцького міськрайонного суду від 19 лютого 2024 року, 16 квітня 2024 року та від 13 червня 2024 року, обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 серпня 2024 року, включно.

В судовому засіданні прокурор підтримав письмові клопотанням про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення розміру застави у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України.

Своє клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовує тим, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, будучи військовослужбовцем ЗСУ на момент вчинення злочину рахувався як незаконно відсутній на службі, раніше в силу ст.89 КК України не судимий, який вчинив тяжкий злочин, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, тому може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки знайомий з ними, та на даний час не встановлено особу ще однієї особи, причетної до вчинення даного кримінального правопорушення; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не відпали і продовжують існувати.

Своє клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовує тим, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, ніде не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 03 серпня 2023 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч.4 ст.296, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, який на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий злочин, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, тому може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки знайомий з ними, та на даний час не встановлено особу ще однієї особи, причетної до вчинення даного кримінального правопорушення; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не відпали і продовжують існувати.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримав, просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу заперечила, вказала щодо можливості застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та визначення розміру застави, як альтернативи до запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу заперечив, вказав, що ризики про які зазначає прокурор відсутні та жодними доказами не підтверджені, та є припущенням. Обвинувачені вже допитані а докази досліджені судом. Тому вказав на можливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаному з позбавленням волі, а саме домашнього арешту, що буде достатнім та забезпечить виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Обвинувачені позицію захисників підтримали.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання про продовження запобіжних заходів, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик-це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитися від відповідальності, існує завжди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалами слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 січня 2024 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 продовжено дію запобіжних заходів у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 28 лютого 2024 року та 28 березня 2024 року, відповідно.

Ухвалами Прилуцького міськрайонного суду від 19 лютого 2024 року, 16 квітня 2024 року та від 13 червня 2024 року обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 серпня 2024 року, включно.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, суд враховує характер висунутого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а також тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватими в інкримінованому кримінальному правопорушенні, та всі наявні в матеріалах провадження дані про осіб обвинувачених, які не мають міцних соціальних зв`язків, офіційних джерел доходу, їх дані щодо судимостей, тому суд дійшов висновку про доведеність прокурором того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що на час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, отже, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з урахуванням встановлених у кримінальному провадженні обставин, має місце існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не відпали і продовжують існувати.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обвинувачуються у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що в повній мірі виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, який полягає у тому, щоб захистити суспільні інтереси та інтереси окремих громадян, які в даному випадку переважають над правами обвинувачених.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України , тому з метою запобігання встановлених ризиків та для досягнення дієвості кримінального провадження, дію запобіжних заходів необхідно продовжити.

Крім того, заявляючи вимогу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту стороною захисту не вказано за якою адресою має бути обраний такий вид запобіжного заходу, кому належать помешкання, де обвинувачені мають намір проживати на строк дії обраного запобіжного заходу, не надано заяв власників житла про те, що вони не заперечують проти проживання обвинувачених в належних їм помешканнях, тощо.

З огляду на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину поєднаному з насильством, тому суд керуючись положеннями п.1 ч.4 ст.183 КПК України не вбачає підстав для визначення розміру застави, як альтернативи до запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314-316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, до 20 вересня 2024 року, включно.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) днів, до 20 вересня 2024 року, включно.

Копію ухвали вручити учасникам справи та направити Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_9