Справа № 206/4246/24
Провадження № 1-кп/206/260/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2024 м.Дніпро Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001957 від 02.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Самарського районного суду міста Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001957 від 02.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2024 зазначене кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке мотивовано наступним. 01.06.2024, близько 20.50 годині, водій ОСОБА_5 ,перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним вантажним фургоном «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 , рухався в Самарському районі міста Дніпра по вулиці 20-Річчя Перемоги з боку вулиці А. Варто в напрямку вул. О. Данченко.

Під час руху водій ОСОБА_5 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.38.1 «пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1, розташованого в районі будинку АДРЕСА_1 , діючи необережно, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала по вищевказаному пішохідному переходу проїзну частину дороги справа наліво за напрямком його руху, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду, заходів до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу для надання дороги пішоходу ОСОБА_4 не вжив, дорогу пішоходу ОСОБА_4 не дав, та продовживши рух скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

Внаслідок наїзду транспортного засобу «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 . потерпілій ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у виді сумісної травми тіла: синця на нижній повіці правого ока з переходом на проекцію правої виличної дуги; ділянки осаднення на правій щоці; закритого перелому шийки правої плечової кістки з відносно задовільним станом уламків; закритого перелому зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_5 керуючи вантажним фургоном «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 , грубо порушив вимоги п. 18. 1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких "Водій транспортного засобу, щонаближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека",- невиконання якого перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що стали.Крім того своїми діями водій ОСОБА_9 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.6), 2.9. а) Правил дорожнього руху України

Після цього водій ОСОБА_5 грубо порушуючи вимоги п. 2.10. п.п. а), б), в), г), д), е), є) Правил дорожнього руху України, на місці дорожньо- транспортної пригоди не залишився; знаку аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил не встановив; перемістив вищевказаний транспортний засіб, що мав причетність до пригоди; не вжив можливих заходів для надання медичної допомоги потерпілій ОСОБА_4 ; за наявної можливості не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги; не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції; не записав прізвища та адреси очевидців; залишив місце дорожньо-транспортної пригоди не дочекавшись прибуття поліцейських; не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та не організував об`їзд місця пригоди; до проведення медичного огляду продовжив вживати без призначення медичного працівника алкоголь.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке кваліфікується за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

02.06.2024 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

04.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальног правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

04.06.2024 слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

29.07.2024 слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 30 діб, строк дії якого спливає 03.09.2024.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами у своїй сукупності, а саме:протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 01.06.2024;протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України від 02.06.2024;протоколом допиту потерпілої ОСОБА_4 від 03.06.2024;протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;протоколами слідчих експериментів з ОСОБА_5 та свідками у кримінальному провадженні;протоколом огляду транспортного засобу від 01.06.2024 в ході якого вилучено транспортний засіб - автомобіль «RENAULT MASTER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автомобілі «RENAULT MASTER» реєстраційний номер НОМЕР_2 виявленні пошкодження у виді вм`ятини на капоті;висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2205 від 02.06.2024;висновком судово-токсикологічної експертизи № 4919 від 08.07.2024;висновком судової автотехнічної експертизи від 22.7.2024 № СЕ-19/104- 24/29040-1Т;висновком судово-медичної експертизи № 2264е від 25.07.2024;висновком комісійної судово-медичної експертизи № 267 від 25.07.2024;висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ- 19/104-24/23813-ІТ від 11.07.2024;висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ- 19/104-24/23812-ІТ.

Анкетні відомості обвинуваченого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець міста Дніпропетровська, офіційно не працевлаштований, не одружений, мас малолітню доньку ОСОБА_14 , 2013 року народження, стосовно якої позбавлений батьківських прав, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не одноразово судимий, останній раз 28.12.2016 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 13.10.2021 по відбуттю строку покарання.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_5 із вчиненим злочином, яке йому інкримінуються.

На теперішній час виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки строк дії попередньої ухвали про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає 03.09.2024, а встановлені раніше ризики того, що ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КГІК України, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування га/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшилися та продовжують існувати.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_5 одразу після вчинення злочину, самостійно залишив місце дорожньо-транспортної події. Також, звертаю увагу суду на те, що ОСОБА_5 неодружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Крім того наявні відомості про те, що ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав, а відносно матері похилого віку неодноразово вчиняв домашнє насильство за що притягувався до адміністративної відповідальності. Все вищевикладене свідчить про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування.

Про наявність ризику передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 відомі анкетні та контактні дані потерпілої та свідків у кримінальному провадженні, тому розуміючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, ОСОБА_5 може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні. Більш того до свідка ОСОБА_10 надходять телефонні дзвінки зі сторонніх номерів, від осіб, які на прохання свідка не відрекомендовуються, вказані особи повідомляють свідку ОСОБА_10 про те, що обізнані, що він є свідком у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та просять ОСОБА_10 змінити покази надані у кримінальному провадженні, казати, що ОСОБА_5 був тверезий а не у стані сп`яніння. Матір ОСОБА_5 зі свого боку намагається вплинути на потерпілу, переконуючи її «забрати» заяву про вчинений злочин. З урахуванням того, що ОСОБА_5 ознайомлений з матеріалами кримінального провадження у якому містяться відомості про свідків, їх анкетні та контактні данні, сторона обвинувачення впевнена, що саме ОСОБА_5 як зацікавлена у зміні свідками наданих показів, розголошує відомості про них та через сторонніх осіб намагається на них вплинути. Також сторона обвинувачення переконана, що у разі звільнення ОСОБА_5 з під варти такий вплив на потерпілу та свідків збільшиться, тому ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою та збільшити розмір застави до двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто до 60560 гривень.

Про наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - свідчить про те, що ОСОБА_5 , раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, злочин вчинив перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння після чого бажаючи уникнути кримінальної відповідальності залишив місце вчинення злочину.

На те, що вищевказані ризики не зменшилися та продовжують існувати вказує наступне. Факт того, що ОСОБА_5 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди продовжує мати місце, що в свою чергу вказує на те, що він, з метою уникнення кримінальної відповідальності вчинив дії, спрямовані на переховування від правоохоронних органів. Мінними соціальними зв`язками ОСОБА_5 також не обзавівся, дружини, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні так само не має. Будучи обізнаним про анкетні дані потерпілої та свідків, самостійно на теперішній час здійснювати на них вплив можливості не має, що одразу змініться у разі не продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також не зменшився та продовжує існувати, оскільки як на момент обрання запобіжного заходу так і на теперішній час ОСОБА_5 продовжує бути раніше судимою особою, яка має велику кількість не знятих та не погашених судимостей, що безумовно вказує на те, що ОСОБА_5 схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Також, відповідно до пункту 8 листа Верховного Суду від 03.03.2021 №1/0/2-22 судам рекомендовано враховувати як відповідний ризикзапровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодозастосування до обвинуваченого такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання, оскільки застосування вказаного запобіжного заходу не є перешкодою у пересуванні містом, а тому обвинуваченим може бути реалізований ризик, передбачений п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його в суд на першу про те вимогу - не знайшлося, застосування до обвинуваченого такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Обсяг доходів ОСОБА_5 , не дозволяє застосування до нього такого виду запобіжного заходу як застава.

Оскільки обвинувачений раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, застосувати до нього такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не виявляється можливим.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Так, в рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої особи.

На підставі викладеного, з урахуванням реальної наявності вказаних вище ризиків, прокурор просила, продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів та збільшити розмір застави до двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто до 60560 гривень.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, адвокат ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, суд бере до уваги, що обвинувачений неодружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Крім того наявні відомості про те, що ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав, а відносно матері похилого віку неодноразово вчиняв домашнє насильство за що притягувався до адміністративної відповідальності. Крім того, обвинуваченому відомі анкетні та контактні дані потерпілої та свідків у кримінальному провадженні, тому розуміючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, останній може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні.

Вказані обставини у сукупності дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, з метою ухилення від кримінального покарання може без перешкод залишити своє місце проживання та переховуватися від прокуратури та суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному правопорушенні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Вирішуючи, який запобіжний захід застосувати, слідчий суддя у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України врахував тяжкість покарання, особу обвинуваченого, вік, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого.

Судом не встановлено даних про зменшення ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню частково.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід подовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 жовтня 2024 року включно, без збільшення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 314-316, 331, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001957 від 02.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 жовтня 2024 року включно без збільшення розміру застави.

Залишити суму застави, яка ухвалою слідчого судді від 04.06.2024 та 29.07.2024 року визначена достатньою для внесення її як застави.

По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. Продовження цього строку можливе у порядку, переліченому ст. 199 КПК України.

Вручити копію ухвали прокурору, начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» в Дніпропетровській області, обвинуваченому, захиснику негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, оскарження ухвали не зупиняє її дію.

Ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, для особи яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1