Справа № 569/4231/21
УХВАЛА

про продовження строків тримання під вартою

03 липня 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому просила продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

За положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

Вирішуючи клопотання прокурора щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, судом враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Прокурор при розгляді клопотання довела наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останньою інкримінованого їй кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик перешкоджати кримінальному провадженню, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи, що ОСОБА_4 раніше судима, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, то, на думку суду, це є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченої від суду. Також судом враховується той факт, що обвинувачена ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів, не одружена, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачена може надалі продовжувати займатися злочинною діяльністю і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як визначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць встановлений в розмірі 3 028 гривень.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 розмір застави у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 184,331, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задоволити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України продовжити строком на 60 діб з 03 липня 2024 року по 01 вересня 2024 року включно.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_4 розмір застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий суду.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покладаються на обвинувачену ОСОБА_4 на строк до 01 вересня 2024 року.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 та заставодавцю що, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомлена, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору, надіслати начальнику ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА