Номер провадження:1-кс/521/3203/24
У Х В А Л А

18 жовтня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчий слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, із вищою освітою, працевлаштованого невропатологом КНП «Консультативно діагностичного центру №20» Одеської міської ради, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

підозрюваного в кримінальному провадженні за № 0000778, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.1 ст.114-1 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області капітан поліції ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.1 ст.114-1 КК України. У клопотанні зазначено наступне.

Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991, особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України»№ 1932-ХІІ від 06.12.1991, громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991, посадові особи і громадяни, винні у порушенні законодавства та інших нормативно-правових актів у сфері оборони України, несуть визначену законом відповідальність з урахуванням бойового імунітету.

Додатково встановлено, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 1126-VII від 17.03.2014.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збройні сили України» № 1934-ХІІ від 06.12.1991, Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про збройні сили України» № 1934-ХІІ від 06.12.1991, Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах комплектування шляхом призову громадян на військову службу та прийняття на військову службу за контрактом.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який цього ж дня затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ. Строк дії воєнного стану продовжено на 30 діб Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, який 15.03.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ. Строк дії воєнного стану продовжено на 30 діб Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, який 21.04.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, який 22.05.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2263-ХІ. Також, строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 , який 15.08.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № № 2500-IX. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №757/2022 від 16.11.2022, який 18.11.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-ІХ. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №58/2022 від 06.02.2023, який 07.02.2023 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2915-ІХ. Законом затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року). Законом №3275-ІХ затверджено Указ Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затверджений Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023. В подальшому строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, затверджений Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023, яким строк дії воєнного стану в України продовжується з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року до 14 лютого 2024 року. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024, який 06.02.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3564-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року до 13 травня 2024 року. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024, який 08.05.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року до 11 серпня 2024 року. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №469/2024 від 23.07.2024, який 23.07.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року до 10 листопада 2024 року.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Також, відповідно до імперативних положень абз. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (у редакції від 16.06.2022), мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу.

Крім того, відповідно до положень абз. 3, 10, 11 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (у редакції від 16.06.2022), не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);

зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду;

які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 7, абз. 1 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України; військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями; від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом; виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки); громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Також, відповідно до імперативних положень ч. 7 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, медико-соціальні експертні комісії зобов`язані в семиденний строк повідомити відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яких визнано особами з інвалідністю, та про зміну групи інвалідності (про військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, про військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України Службу зовнішньої розвідки України).

Крім того, відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації; призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Також, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності та громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, допризовної підготовки, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Крім того, відповідно до п.п. 2, 251, п.п. 1 п. 252, 253 Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України», затвердженого Указом Президента України «Про положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України» від 10.12.2008 № 1153/2008:

громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі військова служба) в добровільному порядку або за призовом;

в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, резервісти призиваються на військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період;

у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також прийом громадян на військову службу за контрактом;

призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а резервістів командирами військових частин на підставі указів Президента України.

Відповідно до п. 1 Положення «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі Положення), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Відповідно до п. 1 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону, а відповідно до статей 1, 15 та 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, придатними для цього за станом здоров`я громадянами України чоловічої статі, яким під час особливого періоду до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старшими особами, які не досягай 60-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 за № 1455, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Так, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, умови перетинання державного кордону України, здійснення прикордонного контролю, регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.04.1994 № 3857-XII, Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 № 1710-VI, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Відповідно до ст. 1 Закону № 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених законом. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, що дають право громадянину України на виїзд з України (ст. ст. 2, 3 Закону № 3857-XII; п. 2 Правил № 57).

При цьому, при перетині кордону Державною прикордонною службою України обов`язково здійснюється комплекс дій і система заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами. Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через прикордонний контроль, державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин i прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон (ст. 2 Закону № 1710-VI).

Перетинання особами державного кордону здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу службових осіб Державної прикордонної служби України. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами (ст. 6 Закону №°1710-VI).

Згідно із ст. 9 Законі України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 № 1777-XII перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Відповідно до п. 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (у редакції від 14.06.2022) у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану особи з інвалідністю мають право перетинати державний кордон за наявності довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (форма первинної облікової документації № 157-1/о) або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги, відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідки для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі документи, що підтверджують інвалідність).

Перетин державного кордону може здійснюватися: особою з інвалідністю I чи II групи у супроводі одного або обох батьків, на утриманні яких перебуває така особа з інвалідністю, дружини/чоловіка, повнолітніх сина/доньки, їх дружини/чоловіка (за наявності документів, що підтверджують родинні зв`язки та інвалідність).

Окрім цього, Указом Президента України від 24.02.2022 №°69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. ,1 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

У зв`язку з цим, на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, я також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №°3543-XII.

Таким чином, офіційні документи, що підтверджують інвалідність, можуть надавати громадянам України призовного віку, зокрема, право на перетин державного кордону, а також звільняти від обов`язку проходити військову службу в Збройних силах України та інших військових формуваннях в особливий період.

Разом з цим, відповідно до викладених вище положень законодавства України забезпечення мобілізаційної готовності є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних сил України та інших військових формувань, а отримання громадянами України призовного віку статусу інваліда всупереч встановленому законодавством порядку та подальший виїзд осіб призивного віку, які підлягають або можуть підлягати призову за мобілізацією за межі України без наявних на те правових підстав перешкоджає законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань у частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності.

Так, ОСОБА_7 , діючи у групі із ОСОБА_8 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, вирішили, що для реалізації їхнього кримінально-протиправного діяння, направленого на сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон з корисливих мотивів, їм необхідно буде організувати ухилення осіб призовного віку від мобілізації шляхом направлення їх близьких родичів, як осіб з ознаками стійкої втрати працездатності на медико-соціальну експертизу, для подальшого підтвердження їх інвалідності.

Таким, чином, ОСОБА_7 , діючи у групі із ОСОБА_8 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, продовжуючи свою протиправну діяльність, переслідуючи єдиний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, усвідомлюючи, що для реалізації їх спільного плану, необхідно залучити інших учасників, які володіють спеціальними знаннями та мають спеціальні можливості у медичній галузі, вступили у злочинну змову із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами.

Так, ОСОБА_7 , діючи у групі із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, для реалізації свого кримінально-протиправного діяння, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, розробили єдиний злочинний план, який полягав у звільненні осіб призовного віку від обов`язку проходити військової служби в Збройних силах України та інших військових формуваннях в особливий період, шляхом направлення їх близьких родичів, як осіб з ознаками стійкої втрати працездатності на медико-соціальну експертизу, з забезпеченням чіткої комунікації задля здійснення безперешкодного створення фіктивних документів необхідних для отриманням відповідного направлення на МСЕК форми № 088/о з гарантією подальшого підтвердження інвалідності.

При цьому, ОСОБА_8 відводилась роль сприяти організції незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, шляхом здійснення безпосереднього контакту з іншим учасником злочинної групи ОСОБА_9 , який працевлаштований завідувачем травматологічного відділення медичного закладу КНП "Одеський обласний клінічний медичний центр" Одеської обласної ради", передачі останньому документів на ОСОБА_11 (копії паспорта громадянина України, РНКОПП) та здійснення зв`язку з іншими лікарями .

Роль ОСОБА_9 , полягала в безпосередньому формуванні первинного діагнозу, необхідного для направлення ОСОБА_11 , як особи з ознаками стійкої втрати працездатності на медико-соціальну експертизу, залученні до своєї злочинної діяльності інших медичних працівників для чіткого підтвердження поставленого ним діагнозу (здійснення фіктивних рентген знімків, наданням довідок інших профільних спеціалістів, та наданням медичних висновків задніми числами для підтвердження тривалості, сталості хвороби ОСОБА_11 та фіктивного знаходження останньої в стаціонарі медичного закладу) з подальшою передачею всього пакету документів лікарю-невропатологу в КНП «Консультативно-діагностичний центр №20»

ОСОБА_5 невстановленої в ході досудового розслідування особи полягала в передачі медичних документів, узгодження їх кількості повноти з ОСОБА_5 та наданні вказівок, порад для імітації визначеної фіктивної хвороби під час проходження МСЕК.

Роль, ОСОБА_5 , полягала в отриманні сформованого пакету документів від ОСОБА_9 з подальшим його опрацюванням та складанням направлення на МСЕК форми № 088/о, наданням інструкцій ОСОБА_11 , щодо запитань на МСЕК та дій, які необхідно виконати для уникнення сумнівів членів комісії МСЕК, щодо поставленого діагнозу, який дозволить уникнути мобілізації, тим самим здійснить перешкоджання законній діяльності збройних сил України.

В подальшому, діючи заздалегідь визначеному плану в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_7 , передав документи ОСОБА_11 (копій паспорта громадянина України, РНКОПП) ОСОБА_8 , який в свою чергу підтримуючи довірливі стосунки з ОСОБА_9 , передав дані документи останньому для підготовки документів з визначеним фіктивним діагнозом ОСОБА_11

06.02.2024 за допомогою застосування кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками та смс-повідомленнями «WhatsApp» ОСОБА_7 , діючи у групі із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, зв`язався з ОСОБА_10 та узгодив зустріч наступного дня біля АЗС AMIC ENERGY 16-11 за адресою: АДРЕСА_3 на протязі дня.

07.02.2024 о 14 годині 43 хвилини ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_7 біля АЗС AMIC ENERGY 16-11 за адресою: АДРЕСА_3 , де останній надав на ознайомлення ОСОБА_10 , довідку від 05.02.2024, видану ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_11 з фіктивним діагнозом - деформуючий двобічний коксартроз ІІІ стадії з больовим синдромом стійкими комбінованими контрактурами та значними (ІІІ ступеню) порушення функцій опори та ходи і фіктивний рентген знімок, повідомивши про виконання первинної медичної документації, обгрунтовуючи намір отримання іншої частини грошових коштів у сумі 2000 доларів США від ОСОБА_10

22.05.2024 за допомогою застосування кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками та смс-повідомленнями «WhatsApp», ОСОБА_7 , діючи у групі із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, зв`язався з ОСОБА_10 та узгодив зустріч наступного дня об 11 годині в КНП «Консультативно-діагностичний центр №20» за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 62, на котру повинна також прибути ОСОБА_11

23.05.2024 об 11 годині ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прибули в КНП «Консультативно-діагностичний центр №20» за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 62. де їх зустрів ОСОБА_7 та провів до кабінету ОСОБА_5 , який в свою чергу надав контакт ОСОБА_11 сімейного лікаря ОСОБА_12 , з яким необхідно укласти декларацію.

12.09.2024 за допомогою застосування кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками та смс-повідомленнями «WhatsApp», ОСОБА_7 , діючи у групі із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, зв`язався з ОСОБА_10 та узгодив зустріч наступного дня о 14 годині 45 хвилин з ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 13.09.2024 о 14 годині 45 хвилин, ОСОБА_7 , діючи у групі із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, зустрівся з ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 , де о 16 годині 47 хвилин отримали від невстановленої досудовим розслідуванням особи документи на ім`я ОСОБА_11 : «Рентген знімок виконаний від 12.04.2024 на ім`я ОСОБА_11 в КНП «Одеський ОКМЦ» ООР; Рентген знімок виконаний від 12.04.2024 на ім`я ОСОБА_11 в КНП «Одеський ОКМЦ» ООР, Рентген знімок на ім`я ОСОБА_11 від 24.01.2024, Медична карта амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за формою №025/о на 14 арк., Рентгенограма на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.01.2024 №23 видана лікарем ОСОБА_13 , Консультативний висновок спеціаліста ортопеда, виданий на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.08.2024, лікарем ОСОБА_14 , Консультативний висновок спеціаліста травматолога, виданий на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.03.2022, лікарем ОСОБА_15 , Консультативний висновок спеціаліста травматолога, виданий на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.10.2023, лікарем ОСОБА_15 , Консультативний висновок спеціаліста травматолога, виданий на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.02.2024, лікарем ОСОБА_15 , Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2496 виданий на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затверджена лікарем ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2496 виданий на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затверджена лікарем ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , Довідка від 05.02.2024, видана на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , лікарем ОСОБА_9 . Під час розмови, ОСОБА_7 надав інструкції ОСОБА_11 , щодо проходження МСЕК, необхідності купівлі палиці та прибуття з нею на комісію для створення візуального враження порушення стійкості ходи без допоміжних засобів та повідомив разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою про необхідність прибути з отриманими документами до ОСОБА_5 в КНП «Консультативно-діагностичний центр №20» за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 62 для отримання описання рентген знімків та передачі останньому вказаних вище документів.

17.09.2024 о 10 годині 04 хвилин, ОСОБА_11 прибула в КНП «Консультативно-діагностичний центр №20» за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 62, де зустрілась з ОСОБА_5 в його кабінеті та за його вказівкою передала останньому рентген знімки, в свою чергу ОСОБА_5 діючи заздалегідь узгодженого з іншими членами злочинної групи плану, отримавши знімки повідомив про необхідність отримання наступного дня опису до рентген знімків, при цьому наголосивши про запам`ятати, які саме вона відвідувала медичні заклади та де вони знаходяться, надав інструкції, щодо дій та питань при проходженні МСЕК для чіткої імітації коксартрозу.

18.09.2024 ОСОБА_11 діючи за чіткою вказівкою ОСОБА_5 прибула о 13 годині 36 хвилин в КНП «Консультативно-діагностичний центр №20» за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 62 до кабінету ОСОБА_5 та забрала описи до рентген знімків.

19.09.2024, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу за допомогою застосування кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками та смс-повідомленнями «WhatsApp», ОСОБА_7 , діючи у групі із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, зв`язався з ОСОБА_10 та повідомив про необхідність прибути наступного дня ОСОБА_11 близько 10 години до ОСОБА_5 зі всіма оригіналами медичних документів та передати їх йому .

20.09.2024 ОСОБА_11 діючи за чіткою вказівкою ОСОБА_7 прибула о 09 годині 40 хвилин в КНП «Консультативно-діагностичний центр №20» за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 62 до кабінету ОСОБА_5 , якому передала весь пакет медичної документації зібраний за вище вказаний період . В свою чергу ОСОБА_5 діючи заздалегідь узгодженого з іншими членами злочинної групи плану, отримавши від ОСОБА_11 документи для подальшого складанням направлення на МСЕК форми № 088/о, повторно надав інструкції, щодо дій та питань при проходженні МСЕК для чіткої імітації коксартрозу.

02.10.2024 за допомогою застосування кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками та смс-повідомленнями «WhatsApp», ОСОБА_7 , діючи у групі із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, зв`язався з ОСОБА_10 та узгодив зустріч за адресою: АДРЕСА_5 , на 03.10.2024 о 11 годині 30 хвилин, куди повинна прибути ОСОБА_11 , і остання в свою чергу повинна взяти з собою дитячу картку медичну картку стаціонарного (амбулаторного) хворого на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03.10.2024 о 11 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи у групі із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, прибув за адресою: АДРЕСА_5 , в цей же час на вказане місце прибула невстановлена під час досудового розслідування особа на автомобілі Volkswagen Toureg державний номерний знак НОМЕР_1 , де вони разом зустріли ОСОБА_11 , після чого, невстановлена особа разом з ОСОБА_7 , повідомили ОСОБА_11 про необхідність передачі картки стаціонарного (амбулаторного) хворого на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 лікарю ОСОБА_5 , після чого невстановлена особа помістивши ОСОБА_11 до авто Volkswagen Toureg державний номерний знак НОМЕР_1 , поїхала разом з ОСОБА_11 .

Так, 03.10.2024 близько 12 години ОСОБА_11 прибула в КНП «Консультативно-діагностичний центр №20» за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 62, де приблизно о 12 годині 10 хвилин, передала ОСОБА_5 картку стаціонарного (амбулаторного) хворого на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для подальшого складання останнім направлення на МСЕК форми № 088/о.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи у групі із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, виконали всі залежні від них дії, тобто довели свій злочинний кримінально-протиправний умисел, направлений на звільнення ОСОБА_10 від обов`язку проходити військової служби в Збройних силах України та інших військових формуваннях в особливий період, тобто завершили дії, направлені на створення всіх реальних умов для уникнення призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_10 , тим самим умисно порушили встановлений законом порядок призову громадян України на військову службу шляхом звільнення від обов`язку проходити військову службу в Збройних силах України та інших військових формуваннях, внаслідок чого перешкодили законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період, тим самим знизивши бойову готовність, обороноздатність ЗСУ та створили потенційну загрозу основам національної безпеки України в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , протокол обшуку автомобілю, яким користується ОСОБА_5 , протоколом затримання ОСОБА_5 , протоколами за результатами проведення НСРД, протоколами огляду предметів та іншими процесуальними документами.

16.10.2024 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

16.10.2024 ОСОБА_5 затримано у порядку п.6 ч.1 ст. 615 КПК України.

Необхідно взяти до уваги, що вказане діяння має високу суспільну небезпеку, оскільки руйнує економіку, соціальну сферу, підвищує рівень злочинності, руйнує моральні підвалини суспільства, вражає своїм негативним впливом населення України, виникають аморальні та незаконні джерела доходів.

Крім обґрунтованої підозри висунутої ОСОБА_5 до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу містить посилання про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор підтримав клопотання в повному обсязі, вважає мету і підстави затримання обґрунтованими.

Захисник заперечував, щодо клопотання прокурора, зазначив, що ризики на які покладається прокурор є необґрунтованими. Зазначив, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра необґрунтована. Щодо доданих матеріалів слідчим та прокурором, звернув увагу суду, що жодний не має ніякого відношення до ОСОБА_5 . На сьогоднішній час відсутня будь яка належна інформація, яка б підтвердила припущення викладені слідчим та прокурором у клопотанні про обрання саме виняткового запобіжного заходу. Просив у клопотанні прокурора відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав захисника. Додатково пояснив суду, що суть підозри йому зрозуміло, вважає підозру необґрунтовану. Зазначив, що працює в КНП «КДЦ №20» ОМР на посаді лікаря невропатолога неврологічного відділення. В його обв`язки входить оглядати, консультувати людей, які звертаються до нього з певними скаргами на здоров`я. Щодо пацієнтки ОСОБА_11 зазначив, що не пам`ятає такої пацієнтки. Зазначив, що протизаконних дій не вчиняв, та з особами, які зазначені в даній справі, не знайомий.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду. Тобто, у положеннях даної статті наголошується на тому, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу, вина особи не є ще доказаною. Відповідно до положень ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд під час здійснення кримінального провадження, й зокрема під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу оцінюють докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Під час обрання запобіжного заходу суд не повинен досліджувати питання доведеності вини підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя в ухвалі про застосування запобіжного заходу не повинен обґрунтовувати вину особи, оскільки на вимогу п.1ч.1 ст.178 КПК України він лише оцінює вагомість доказів, або їх достатність, переконливість. У такому випадку, слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, встановлює достатньо чи недостатньо доказів, наданих стороною обвинувачення щоб вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Досліджувати сутність доказів, викладених у клопотанні про застосування запобіжних заходів, або сутність доказів наданих стороною захисту, слідчий суддя не повинен. Фактично слідчий суддя перевіряє кількісну складову, а не якісну.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою, буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи ризики, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, слідчий суддя вважає доведеними ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе впливати на свідків, схиляючи їх до викривлення показань, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується обставинами які встановлені в судовому засіданні, та яким слідчий суддя надає оцінку з урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а саме вік підозрюваного - 44 років та стан здоров`я підозрюваного відсутність скарг; майновий стан підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_5 буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою суд вважає, що вони не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України з урахуванням ч.4 ст. 182 КПК України.

Визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує вимоги ч.4 ст. 182 КПК України. При встановлені розміру застави слідчий суддя враховує обставин кримінального правопорушення майновий стан підозрюваного, який офіційно працевлаштований, є інвалідом третьої групи, на утриманні має малолітню дитину, користується власним автомобілем та доведені ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. При цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, достатнім розміром застави для ОСОБА_5 , який буде гарантувати виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України є 160 (сто шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При встановлені процесуальних обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя бере до уваги ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання старшого слідчий слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) грн., яку дозволити внести на депозитний рахунок, призначення платежу - застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду,

2) утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінальних правопорушень,

3) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон;

4) повідомляти суд, прокурора або слідчого про зміну свого місця проживання та роботи.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме з 16.10.2024 року та припиняє свою дію 14.12.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1