Провадження № 1-кп/947/1032/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 27.01.2024 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Іванівка, Іванівського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середнбою освітою, не працював, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду старшого стрільця-оператора 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді старшого стрільця-оператора 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в умовах воєнного стану, 27.11.2023 року у невстановлений час, але не пізніше 17.00 годин самовільно залишив місце несення служби за тимчасовим місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 15.06.2024 року, проводячи його на власний розсуд, не пов`язуючи з обов`язками військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактичні обставини, викладені в обвинувальному та підтвердив, що дійсно перебуваючи у віськовій частині він тривалий час чекав направлення на ВЛК, яке йому не надавали, з цього приводу звертався до командира, проте, з наданням направлення на ВЛК затягували. Тоді він вирішив самовільно залишити військову частину та 27.11.2023 року самовільно залишив місце несення служби та не повертався до військової частини до 15.06.2024 року, до моменту затримання.

У скоєному ОСОБА_5 щиро розкаявся, просив суворо не карати та просив суд розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, обмежитись дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Також, обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, доведена в повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, його щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, тобто пом`якшуючі обставини, а також відсутність обтяжуючих обставин, а також особу обвинуваченого, що раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, 2023 року народження, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін, перемістивши ОСОБА_5 з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для його подальшого утримання до набрання вироком законної сили до ІНФОРМАЦІЯ_3 у Збройних Силах України.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін, з переміщенням ОСОБА_5 з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для його подальшого утримання до набрання вироком законної сили до ІНФОРМАЦІЯ_3 у Збройних Силах України.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 15.06.2024 року.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1