Справа № 455/878/24
Провадження № 1-кп/455/156/2024
ВИРОК

Іменем України

07 серпня 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Старий Самбір кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 від 21.02.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грозьово Старосамбірського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, особи з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 08 год. 00 хв, перебуваючи в приміщення літньої кухні, що розташована в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із своїм рідним братом - ОСОБА_6 , умисно наніс останньому один удар дерев`яним поліном в ділянку голови, заподіявши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на лобно-тім`яній ділянці зліва, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, та два удари ножем, а саме: один удар в ділянку лівого плеча, заподіявши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани внутрішньої поверхні лівого плеча, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, та один удар в ділянку грудної клітки зліва, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани 7 міжребер`я передньо бокової поверхні зліва з лівобічним гемотораксом, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження та являються небезпечними для життя в момент заподіяння.

Такими своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 121 КК України, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що проживає у АДРЕСА_1 разом з братом ОСОБА_6 який є особою з інвалідністю 3 групи та мамою. 21.02.2024 зранку в приміщенні літньої кухні між ним та братом виник конфлікт через горілку і брат вдарив його дерев`яним поліном по голові, тоді він у відповідь також вдарив брата поліном по голові, а потім наніс два удари ножем в область грудей і вище. Після цього зразу викликав швидку медичну допомогу. Стверджує, що на даний час з братом примирився, живуть разом мирно. Щиро розкаюється у вчиненому, шкодує про вчинене ним, розуміє неправомірність свого вчинку, просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд кримінальне провадження розглядати у його відсутності, зазначає, що з обвинуваченим вони помирилися, претензій до нього не має та просить суд його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та щодо речових доказів, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

За таких обставин, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами , покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Санкцією ч. 1 ст.121 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Так, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Також судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 зокрема те, що він раніше не судимий, враховується його сімейний та матеріальний стан, зокрема, те, що він має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, також враховується його стан здоров`я, зокрема, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває, є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 то суд враховує те, що поведінка обвинуваченого в судовому засіданні була адекватною, свої показання він надавав послідовно та змістовно, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Суд також приймає до відома досудову доповідь складену Самбірським районним сектором №1 філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої існує середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства у тому числі окремих осіб та орган пробації вважає, що є можливим виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Крім того, суд враховує обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення), та обставини які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання. (вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах)

Також, суд враховує позицію прокурора, який в судовому засіданні просив призначити покарання для обвинуваченого у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України, та думку потерпілого, який у своїй письмовій заяві вказав, що не має до обвинуваченого жодних претензій та просив суд обвинуваченого суворо не карати.

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Разом із цим, враховуючи особу винного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, беручи також до уваги досудову доповідь органу пробації про обвинуваченого, думку потерпілого, суд дійшов висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на строк, який буде достатній для того, щоб він довів своє виправлення, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

На думку суду, застосування в даному випадку до обвинуваченого ст.75, 76 КК України в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 22.02.2024 арешт на майно відповідно до ст.174 КПК України слід скасувати.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Термін дії запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту припинив свою дію 19.06.2024. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.100, 174, 349, 368-371, 373-376 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 22.02.2024 на наступне майно: дубльонку зі слідами РБК, яка належить ОСОБА_6 ; матерчату куртку синього кольору зі слідами РБК, яка належить ОСОБА_4 ; два змиви РБК на марлевому відрізі (з підлоги в коридорі літньої кухні); два змиви РБК на марлевому відрізі (з бетонної плити, що розташована перед вхідними дверми до літньої кухні); кухонний ніж зі слідом РБК.

Речові докази, а саме:

-куртку-дублянку, що належить ОСОБА_6 , яка згідно квитанції №1347 від 04.04.2024 заходиться в камері зберігання речових доказів (спецпакет №7265442) ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, що за адресою АДРЕСА_2 повернути власнику ОСОБА_6 ;

-матерчату куртку синього кольору, що належить ОСОБА_4 , яка згідно квитанції №1347 від 04.04.2024 заходиться в камері зберігання речових доказів (спецпакет №7267142) ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, що за адресою АДРЕСА_2 повернути власнику ОСОБА_4 ;

-кухонний ніж, змиви РБК на марлевий відріз, змиви з обох рук на марлеві відрізи підозрюваного ОСОБА_4 , зразки крові на марлевий відріз підозрюваного ОСОБА_4 , зразки крові потерпілого ОСОБА_6 , які згідно квитанції №1347 від 04.04.2024 заходяться у в камері зберігання речових доказів ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, що за адресою м.Старий Самбір, вул.Л.Галицького, 41, Самбірського району Львівської області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1