Справа № 352/1434/23
Провадження № 1-кп/352/97/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1

з участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000090 від 11.05.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долина Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, на час ухвалення вироку має на утриманні малолітню дитину, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді розвідника 2-го розвідувального відділення 2-го розвідувального взводу 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдата, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

у с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , проходячи військову службу, самовільно залишив військову частину в умовах воєнного стану, повторно.

Обвинувачений вчинив злочин за таких обставин.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» ІНФОРМАЦІЯ_2 02 листопада 2022 року призвав обвинуваченого на військову службу за призовом під час мобілізації.

23 лютого 2023 року солдат ОСОБА_4 відповідно до наказу № 2-РС командира військової частини НОМЕР_1 прибув із військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду розвідника 2-го розвідувального відділення 2-го розвідувального взводу 2-го механізованого батальйону вказаної військової частини, зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вказаній військовій частині, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення воєнного стану обвинувачений знав, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оприлюднений та доведений до відома всіх громадян України.

01 квітня 2023 року обвинувачений, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та незаконно, без поважних причин перебував поза її розташуванням до 08 квітня 2023 року, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 .

08 квітня 2023 року обвинувачений добровільно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 .

У подальшому обвинувачений повторно 26 квітня 2023 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та незаконно, без поважних причин перебував поза її розташуванням до 11 травня 2023 року, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 .

При цьому в період з 11 травня 2023 року до 15 травня 2023 року обвинувачений був відсутній з поважних причин, оскільки проходив стаціонарне лікування в КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я».

08 червня 2023 року обвинувачений самостійно з`явився до органу досудового розслідування та повідомив про своє бажання і готовність проходити військову службу в Збройних Силах України.

Обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні злочину і пояснив, що 01 квітня 2023 р. він випив, у нього щось «переклинило», і він самовільно залишив військову частину, повернувся в розташування частини 08 квітня 2023 р., потім другий раз він самовільно залишив військову частину 26 квітня 2023 р.; в період з 11 до 15 травня 2023 р. він лікувався в КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я»; 08 червня 2023 р. він самостійно з`явився до органу досудового розслідування та повідомив про своє бажання і готовність проходити військову службу в ЗСУ. Повністю підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаявся.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження, а його неправомірні дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки він, проходячи військову службу, самовільно залишив військову частину в умовах воєнного стану, повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, та обставини, що пом`якшують покарання, і відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Зокрема, суд ураховує, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем служби характеризується негативно, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в травні 2023 р. проходив стаціонарне лікування в КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, ускладнені судомами.

Суд зазначає, що відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 231/2024 від 20.06.2024 ОСОБА_4 на період часу, що відноситься до інкримінованих протиправних дій, та на даний час хронічним психічним розладом, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав і не страждає, виявляє ознаки РПП внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; на період часу, що відноситься до інкримінованих протиправних дій, ОСОБА_4 перебував і на даний час перебуває у стані, при якому здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням викладеного суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Незважаючи на призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд зазначає про відсутність на цей час підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 368, 370 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тисменицький районний суд.

Суддя ОСОБА_1