Провадження № 1-в/463/166/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 р. Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові подання заступника начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Свердовськ Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, інваліда 2-ої групи, засудженого вироком Личаківського районного суду м.Львова від 30.11.2021 року за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850,0 гривень, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

вироком Личаківського районного суду м.Львова від 30.11.2021 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 гривень в дохід держави.

Заступник начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 звернувся в суд з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Подання мотивує тим, що ОСОБА_4 вироком суду від 30.11.2021 року, визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850,0 гривень. Вирок суду набрав законної сили 17.07.2022 року та направлений для виконання до уповноваженого органу пробації 11.08.2022 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 06.09.2022 року, розстрочено засудженому ОСОБА_4 виконання покарання у виді штрафу у розмірі 850,0 гривень, призначеного вироком Личаківського районного суду м.Львова від 30.11.2021 року, рівними частинами строком на 1 (один) рік, зобов`язавши ОСОБА_4 , починаючи з 06.09.2022 року, щомісячно, сплачувати штраф на користь держави у розмірі не менше 70,83 гривень до повної виплати. У зв`язку із несплатою чергового платежу, 07.11.2022 року до Личаківського районного суду м.Львова скеровано подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відповідно до закону. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 28.11.2022 року, у задоволенні подання заступника начальника Личаківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 про заміну покарання відносно засудженого ОСОБА_4 відмовлено у зв`язку із тим, що останній є інвалідом 2-ої групи з дитинства безтерміново. Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Крім того, відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. Вказує, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягався. А тому, просить суд на підставі ч.1 ст.80 КК України вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, оскільки строк давності виконання вироку Личаківського районного суду м.Львова від 30.11.2021 року закінчився.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Разом з тим 17.09.2024 року подав суду заяву про розгляд подання у його відсутності.

Представник органу пробації ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Разом з тим, подав суду заяву про розгляд подання у його відсутності та зазначив, що подання підтримує.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Разом з тим, подав суду заяву про розгляд подання у його відсутності, подання підтримує.

Згідно з ч.5 ст.539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливим проводити розгляд подання за відсутності учасників процесу, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, оглянувши особову справу № 16/2022, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 30.11.2021 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення(проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 гривень в дохід держави.

Судом встановлено, що вирок суду набрав законної сили 17.07.2022 року та 11.08.2022 року скерований у Личаківський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області для негайного виконання.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 06.09.2022 року, розстрочено засудженому ОСОБА_4 виконання покарання у виді штрафу у розмірі 850,0 гривень, призначеного вироком Личаківського районного суду м.Львова від 30.11.2021 року, рівними частинами строком на 1 (один) рік, зобов`язано засудженого починаючи з 06.09.2024 року, щомісячно сплачувати штраф на користь держави у розмірі не менше 70,83 гривень до повної виплати.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 28.11.2022 року, у задоволенні подання заступника начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 про заміну покарання відносно засудженого ОСОБА_4 відмовлено у зв`язку із тим, що останній є інвалідом 2-ої групи з дитинства безтерміново.

Так, згідно з п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Таким чином, положення ст.80 КК України застосовуються у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин, застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема, притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене, та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Личаківського районного суду м.Львова від 30.11.2021 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

Керуючись ст.80 КК України, ст.539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

подання заступника начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 30.11.2021 року у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1