Провадження № 1-кс/201/4091/2024
УХВАЛА

Іменем України

20 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001575, внесеного 11.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із погодженим прокурором клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що у провадженні СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001575, внесеного 11.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

До ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , згідно якої 10.05.2017 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ № 1246 № 1246/2017/448381, ОСОБА_5 набула у власність транспортний засіб марки «HYUNDAI TUCSON», 2011 року випуску, об`єм двигуна - 1975 см. куб, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 . На той час в зареєстровану шлюбі не перебувала.

З 11.03.2023 колишній чоловік заявниці - ОСОБА_6 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_3 , проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 - в/ч НОМЕР_5 , пп НОМЕР_6 , на посаді головного сержанта ПВЗ. На підставі нотаріальної довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_7 , Харківська обл., Чугуївський районний, номер у реєстрі нотаріальних дій: 218, в межах строків довіреності, мав право користуватися і розпоряджатися вищевказаним транспортним засобом. Також, в зв`язку із означеним за згодою заявниці у ОСОБА_6 знаходилися свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і ключі від нього. При цьому, за відомою інформацією з моменту передачі транспортного засобу ОСОБА_6 зберігав його в Гаражному кооперативі «ЛІСНИЙ», ділянка 3, гараж НОМЕР_7 , за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Черкаське.

Після закінчення строку дії довіреності, тобто після 11.03.2024 ОСОБА_6 зазначений транспортний засіб заявниці не повернув.

У червні 2024 року через електронний портал «ДІЯ» ОСОБА_5 дізналася, що зазначений транспортний засіб «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер: НОМЕР_2 за нею вже не був зареєстрований.

19 серпня 2024 року з письмової відповіді регіонального сервісного центру ГЦС МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях стало відомо про наступне:

-31 травня 2024 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 (місцезнаходження АДРЕСА_2 , податковий номер НОМЕР_8 ) і ОСОБА_5 укладено договір комісії № 7762. За умовами договору ФОП ОСОБА_8 (Комісіонер) зобов`язується за дорученням ОСОБА_5 (Комітента) та за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені правочин щодо продажу вищевказаного транспортного засобу.

-01 червня 2024 року на підставі акту огляду № 6944/24/005496, договору комісії № 7762 від 31 травня 2024 року та договору купівлі-продажу укладеному у СГ №7762 від 01 червня 2024 року (ФОП ОСОБА_8 ), вищевказаний автомобіль перереєстровано на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є спільною донькою заявниці з ОСОБА_6 . Заявниця тривалий час не підтримує стосунки з ОСОБА_9 .

Проте, заявниця транспортний засіб «HYUNDAI TUCSON», ніколи та нікому не продавала, договір комісії не укладала та не підписувала.

В день укладання договору комісії, а саме 31 травня 2024 року, ОСОБА_5 перебувала в зоні бойових дій, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 22 серпня 2024 року № 8530.

Таким чином, ОСОБА_6 , маючи у фактичному користуванні належний заявниці на праві особистої власності транспортний засіб марки «HYUNDAI TUCSON», 2011 року випуску, об`єм двигуна - 1975 см. куб, VIN-код НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , зловживаючи моєю довірою, після закінчення строку дії нотаріально посвідченої довіреності, в умовах воєнного стану неправомірно розпорядився транспортним засобом шляхом його відчуження через фізичну особу-підприємця ОСОБА_8 за договором комісії від 31 травня 2024 року, чим спричинив мені матеріальну шкоду у великому розмірі.

Постановою слідчого від 13.09.2024 транспортний засіб марки «HYUNDAI TUCSON», 2011 року випуску, об`єм двигуна - 1975 см. куб, VIN-код НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 визнано речовим доказом.

Слідчий надав заяву, якою клопотання підтримав та просив задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

З матеріалів клопотання установлено, що у провадженні СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001575, внесеного 11.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України розпочате на підставі заяви ОСОБА_5 , згідно якої 10 травня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ № 1246 № 1246/2017/448381, ОСОБА_5 набула у особисту власність транспортний засіб марки «HYUNDAI TUCSON», 2011 року випуску, об`єм двигуна - 1975 см. куб, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 . На той час в зареєстровану шлюбі не перебувала.

19 серпня 2024 року з письмової відповіді регіонального сервісного центру ГЦС МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях стало відомо про те, що 31 травня 2024 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 (місцезнаходження АДРЕСА_2 , податковий номер НОМЕР_8 ) і ОСОБА_5 укладено договір комісії № 7762. За умовами договору ФОП ОСОБА_8 (Комісіонер) зобов`язується за дорученням ОСОБА_5 ( ОСОБА_10 ) та за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені правочин щодо продажу вищевказаного транспортного засобу.

01 червня 2024 року на підставі акту огляду № 6944/24/005496, договору комісії № 7762 від 31 травня 2024 року та договору купівлі-продажу укладеному у СГ №7762 від 01 червня 2024 року (ФОП ОСОБА_8 ), вищевказаний автомобіль перереєстровано на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є спільною донькою заявниці з ОСОБА_6 . Заявниця тривалий час не підтримує стосунки з ОСОБА_9 .

Заявниця транспортний засіб «HYUNDAI TUCSON», ніколи та нікому не продавала, договір комісії не укладала та не підписувала.

В день укладання договору комісії, а саме 31 травня 2024 року, ОСОБА_5 перебувала в зоні бойових дій, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 22 серпня 2024 року № 8530.

Постановою слідчого від 13.09.2024 транспортний засіб марки «HYUNDAI TUCSON», 2011 року випуску, об`єм двигуна - 1975 см. куб, VIN-код НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 визнано речовим доказом.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Згідно із ч. 1 ст. 233 КПК України проникнення до житла чи іншого володіння особи дозволяється за добровільною згодою особи, яка ними володіє.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

З огляду на викладене, суддя слідчий вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна та слідчим суддею враховано розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, оскільки вилучені під час обшуку предметі і документи, можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування транспортним засобом марки «HYUNDAI TUCSON», 2011 року випуску, об`єм двигуна - 1975 см. куб, VIN-код НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 - з метою збереження речового доказу.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно дізнавачем, слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1