СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4814/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Поданням голови Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_4 03.05.2024 зазначену скаргу з додатками було направлено до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 20.05.2024 подання голови Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_4 було задоволено та матеріали вказаного провадження були направлені для розгляду до Святошинського районного суду м. Києва.

11.07.2024 до Святошинського районного суду міста Києва надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які направлені Київським апеляційним судом на підставі ухвали від 20.05.2024.

Свою скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 24.09.2021 через приймальну НАБУ на ім`я керівника ОСОБА_5 він подав заяву за вих. № 4559/24 про вчинене кримінальне правопорушення суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , яка була отримана цього ж дня. У даній заяві скаржником вказано всі елементи вчиненого кримінального правопорушення, а саме: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона. Також у заяві вказано всі ознаки вчиненого кримінального правопорушення: час, місце, спосіб, ПІП особи, місце роботи та посаду, короткі обставини справи, кваліфіковано дії особи за ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України. Однак, у порушення вимог чинного законодавства скаржника станом на 29.09.2021 не повідомлено про внесення до ЄРДР відомостей заяви вих. № 4559/24 від 24.09.2021 року. У зв`язку з цим, скаржник просить зобов`язати керівника ГПД НАБУ ОСОБА_5 внести до ЄРДР відомості заяви за вих. № 4559/24 від 24.09.2021 про вчинені суддею ОСОБА_6 кримінальних правопорушень за кваліфікацією - ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України; надати належним чином завірені витяги з ЄРДР та Пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях; зобов`язати керівника ГПД НАБУ ОСОБА_5 повідомити суд про виконання ухвали суду; зазначити у результативній частині ухвали вказані в заяві усі кваліфікаційні статті вчиненого злочину.

У судове засідання скаржник ОСОБА_7 не прибув, про дату, час та місце судового розгляду скарги повідомлений належним чином.

Також у судове засідання не прибув представник Національного антикорупційного бюро України, про дату, час та місце судового розгляду скарги повідомлений належним чином, шляхом надіслання повістки на електронну адресу. Жодних клопотань на адресу суду не надходило.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності скаржника ОСОБА_7 та представника НАБУ, на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши скаргу ОСОБА_3 та долучені до неї додатки, слідчий суддя дійшов таких висновків.

У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 особисто 24.09.2021 звернувся до НАБУ із заявою за вих. № 4559/24 про вчинення суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України. Вказана заява була зареєстрована цього ж дня, 24.09.2021 року. З долученої до скарги копії заяви, яка була подана до НАБУ, вбачається, що ОСОБА_7 порушується питання про вчинення суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 214 КПК України Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Разом з тим, положеннями ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією і законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

З наведеного вбачається, що норми ст. 214 КПК України пов`язані з нормами ч. 1 ст. 2 КК України, а відтак, фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

При цьому, положеннями ч. 5 вказаної статті КПК України, зокрема, п. 4 та 5, передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відтак, системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення чи об`єктивні дані, що свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення (фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення тощо).

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинене кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах aбo повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення.

Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Наведена правова позиція також закріплена у висновку судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.

Крім того, посилання на неправомірні дії, незгода з процесуальним рішенням судді чи суддів при розгляді справи самі по собі не можуть бути підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку ст. 214 КПК України.

Положеннями ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, зокрема, забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» вказано, що судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Така позиція визначена і Консультативною радою європейських суддів, яка в п. 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на зверненні до Європейського суду з прав людини.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов до переконання, що у задоволенні скарги ОСОБА_7 бездіяльність керівника ГПД НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слід відмовити.

Керуючись ст. 214, 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1