Номер провадження 11-кп/816/746/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, не працюючого, останнє відоме місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого останній раз 17 червня 2021 року вироком Зарічного районного суду м. Суми, за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій останній просить вирок Ковпаківського районного суду Сумської області від 03 листопада 2023 року, ухвалений відносно нього, змінити, та призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 17 червня 2021 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання в виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців.

Строк відбування покарання рахувати з 03 листопада 2023 року.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений посилається на те, що судом при призначенні йому покарання не були враховані всі обставини справи та те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв встановленню істини по справі.

В подальшому, обвинувачений змінив свої апеляційні вимоги та просив за результатом апеляційного розгляду прийняти рішення, яким його виправдати.

В обґрунтування зазначеного, апелянт вказує, що на його неодноразові вимоги, його не було доставлено у зал судового засідання безпосередньо, засідання проводились у режимі відеоконференції між ДУ «Сумський слідчий ізолятор», де він утримується та Ковпаківським районним судом м. Суми, і через неякісний зв`язок, він нічого не розумів, що у нього питають прокурор та головуючий суддя.

На думку апелянта, неможливість прослухати технічний носій інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, свідчить про його відсутність, і є підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Крім того, апелянт вказує, що злочини, у вчиненні яких його було визнано винним, він взагалі не вчиняв, епізоди злочинної діяльності, які вказані у вироку відносно нього, фактично вчинив ОСОБА_8 , який перебував з ним в одній камері та на сьогоднішній день помер. При цьому, повідомив про те, що злочини вчиняв саме він, на прохання прокурора, який підтримував обвинувачення у справі, і неодноразово перебуваючи з ним на побаченні в умовах СІЗО, запевнив в тому, що строк покарання, яке буде призначено йому у даному кримінальному провадженні, становитиме 2 роки позбавлення волі, з чим він був згоден. Однак, у судових дебатах прокурор вимагав призначення покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, а вироком суду взагалі було призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі, що свідчить про те, що його ввели в оману.

Також, апелянт зазначає, що не дивлячись на те, що у тексті вироку зазначено, що вину у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень він визнав в повному обсязі, цей факт не відповідає дійсності із вищевказаних причин, він не розумів ні виступів та запитань, ні державного обвинувача, ні запитань головуючого, а чому суд дійшов такого висновку, йому незрозуміло.

В подальшому, обвинувачений подав до суду апеляційну скаргу в новій редакції, в якій вказував на те, що на неодноразові вимоги його не було доставлено до залу судового засідання безпосередньо, а засідання проводились у режимі відеоконференції. У зв`язку з незадовільним станом інтернет сполучення між ДУ «Сумський слідчий ізолятор», де він утримується та Ковпаківським районним судом м. Суми, він нічого не розумів, розуміти не міг у зв`язку з повною відсутністю чутності, в тому числі й виступів та запитань прокурора та головуючого. Апелянт вважає, що неможливість прослухати технічний носій інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, свідчить про його відсутність, що є підставою скасування оскаржуваного рішення.

Апелянт просить за результатом апеляційного розгляду вирок Ковпаківського районного суду Сумської області від 03 листопада 2023 року - скасувати, постановити нове рішення, яким його виправдати.

Інші учасники провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції апеляційні скарги не подавали.

Згідно з вироком суду першої інстанції, у січні 2023 року у ОСОБА_7 який перебував у Сумському слідчому ізоляторі за вчинення ряду злочинів проти власності, у точно невстановлений час, виник протиправний, злочинний умисел, спрямований на вчинення шахрайських дій, що полягають у заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою особи, здійснюючи незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , маючи набуті навички з використання комп`ютерної техніки та інтернет-ресурсів, використовуючи власний мобільний телефон, який мав доступ до мережі Інтернет, та сім-картки, почав пошуки потенційних потерпілих на сайті оголошень OLX.UA.

В подальшому, ОСОБА_7 реалізовуючи свій протиправний умисел, 04 січня 2023 року використовуючи власний мобільний телефон, здійснив дзвінок за номером, що був вказаний в оголошені даного сайту, який належить ОСОБА_9 .

У телефонній розмові ОСОБА_7 представився ОСОБА_9 представником юридичної особи та повідомив, що має намір придбати вказаний в оголошені товар. Ввівши в оману ОСОБА_9 щодо наміру придбання вказаного товару та зловживаючи наданою довірою, ОСОБА_7 , в ході телефонної розмови, отримав від ОСОБА_9 його особисті дані, а саме, номер карткового рахунку та попросив здійснити підтвердження у найближчому терміналі АТ КБ «ПриватБанк». Надалі ОСОБА_9 , будучи введеним в оману та діючи на виконання детальних інструкцій ОСОБА_7 , продиктувавши номер свого карткового рахунку відкритого у АТ КБ «ПриватБанк», прибув близько 07 год. 20 хв. до терміналу AT КБ «ПриватБанк», що розташований за адресою м. Львів, вул. Шевченка, буд. 358 та здійснив перерахування власних коштів у сумі 26 000,00 грн. на банківський рахунок, який належить ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_7 , ввівши в оману ОСОБА_9 , зловживаючи довірою останнього, шляхом обману здійснив шахрайські дії, що виразились у заволодінні грошовими коштами у сумі 26 000, 00 грн., якими, у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 11 січня 2023 року, у ОСОБА_7 , який перебував у Сумському слідчому ізоляторі за вчинення ряду злочинів проти власності, у точно невстановлений в ході слідства час, виник протиправний, злочинний умисел, спрямований на вчинення шахрайських дій, що полягають у заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою особи здійснюючи незаконні операції з використанням ЕОМ.

З метою реалізації свого протиправного, злочинного умислу, поєднаного з метою незаконного заволодіння коштами осіб, шляхом обману та зловживання довірою, ОСОБА_7 маючи набуті навички з використання комп`ютерної техніки та інтернет-ресурсів, використовуючи мобільний телефон, який мав доступ до мережі Інтернет, вивчивши інформацію розміщену на сайті OLX.UA, виявив оголошення стосовно продажу товару опубліковане фізичною особою ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на вчинення шахрайських дій, а саме заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, не маючи на меті наміру придбання виявленого на сайті оголошень товару, ОСОБА_7 11 січня 2023 року з номеру мобільного телефону зателефонував потерпілій ОСОБА_10 .

У телефонній розмові ОСОБА_7 представився ОСОБА_10 представником юридичної особи та повідомив, що має намір придбати вказаний в оголошені товар. Ввівши в оману ОСОБА_10 щодо наміру придбання вказаного товару та зловживаючи наданою довірою, ОСОБА_7 , в ході телефонної розмови, отримав від потерпілої номер її карткового рахунку відкритого у АТ КБ «ПриватБанк».

Використовуючи вказану інформацію, реалізуючи єдиний злочинний умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілої, ОСОБА_7 11 січня 2023 року, з номеру мобільного телефону зателефонував потерпілій та представившись співробітником АТ КБ «ПриватБанк», ввів останню в оману та змусив потерпілу виконувати його вказівки та робити відповідні дії у мобільному додатку «Приват24».

Будучи введеною в оману, не розуміючи злочинний намір ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_10 , виконуючи злочинні вказівки, надала повний доступ до банківських рахунків АТ КБ «ПриватБанк» та мобільного додатку «Приват24».

Використовуючи вказану інформацію, отриману обманом, шляхом банківського переказу, ОСОБА_7 привласнив грошові кошти, належні потерпілій у сумі 5 555,00 грн., якими, в подальшому, розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи злочинну діяльність, 11 січня 2023 року у ОСОБА_7 , який перебував у Сумському слідчому ізоляторі за вчинення ряду злочинів проти власності, у точно невстановлений в ході слідства час, виник протиправний, злочинний умисел, спрямований на вчинення шахрайських дій, що полягають у заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою особи здійснюючи незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки.

З метою реалізації свого протиправного, злочинного умислу, поєднаного з метою незаконного заволодіння коштами осіб, шляхом обману та зловживання довірою, ОСОБА_7 маючи набуті навички з використання комп`ютерної техніки та інтернет-ресурсів, використовуючи мобільний телефон, який мав доступ до мережі Інтернет, вивчивши інформацію розміщену на сайті OLX.UA, виявив оголошення стосовно продажу товару опубліковане фізичною особою ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не маючи на меті наміру придбання виявленого на сайті оголошень товару, 11 січня 2023 року з номеру мобільного телефону, зателефонував ОСОБА_10 .

У телефонній розмові ОСОБА_7 представився ОСОБА_10 представником юридичної особи та повідомив, що має намір придбати вказаний в оголошені товар. Ввівши в оману останню щодо наміру придбання вказаного товару та зловживаючи наданою довірою, ОСОБА_7 , в ході телефонної розмови отримав від ОСОБА_10 номер карткового рахунку відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» належного її матері ОСОБА_11 .

Використовуючи вказану інформацію, реалізуючи єдиний злочинний умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , ОСОБА_7 11 січня 2023 року, з номеру мобільного телефону зателефонував потерпілій та представившись співробітником AT КБ «ПриватБанк», ввів останню в оману та змусив її виконувати його вказівки та робити відповідні дії у мобільному додатку «Приват24».

Будучи введеною в оману, не розуміючи злочинний намір ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_11 , виконуючи злочинні вказівки надала повний доступ до банківських рахунків АТ КБ «ПриватБанк» та мобільного додатку «Приват24». Використовуючи вказану інформацію, отриману обманом, шляхом банківського переказу ОСОБА_7 привласнив грошові кошти, належні потерпілій у сумі 18 228,00 грн., якими, в подальшому, розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи злочинну діяльність, 13 січня 2023 року, у ОСОБА_7 який перебував у Сумському слідчому ізоляторі за вчинення ряду злочинів проти власності, у точно невстановлений в ході слідства час, виник протиправний, злочинний умисел, спрямований на вчинення шахрайських дій, що полягають у заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою особи здійснюючи незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки.

З метою реалізації свого протиправного, злочинного умислу, поєднаного з метою незаконного заволодіння коштами осіб, шляхом обману та зловживання довірою, ОСОБА_7 маючи набуті навички з використання комп`ютерної техніки та інтернет-ресурсів, використовуючи мобільний телефон, який мав доступ до мережі Інтернет, детально вивчивши інформацію розміщену на OLX.UA, виявив оголошення стосовно продажу товару опубліковане ОСОБА_12 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, не маючи на меті наміру придбання виявленого на сайті оголошень товару, 13 січня 2023 року, використовуючи власний мобільний телефон В подальшому, ОСОБА_7 здійснив дзвінок за номером, що був вказаний в оголошені та належав ОСОБА_12 .

У телефонній розмові ОСОБА_7 представився ОСОБА_12 співробітником АТ КБ «ПриватБанк» та повідомив, що має намір придбати вказаний в оголошені товар. Ввівши в оману останню щодо наміру придбання вказаного товару та зловживаючи наданою довірою, ОСОБА_7 , ході телефонної розмови попрохав потерпілу здійснити перерахування коштів належних потерпілій на його банківський рахунок.

Будучи введеною в оману, не розуміючи злочинний намір ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_12 , виконуючи його злочинні вказівки, добровільно здійснила перерахування власних грошових коштів за допомогою терміналу «Іbох», на належний ОСОБА_7 банківський рахунок, а саме, 13 січня 2023 року у сумі 40 000,00 грн., 14 січня 2023 року у сумі 10 000,00 грн., 15 січня 2023 року у сумі 5 000,00 грн., 25 січня 2023 року у сумі 2 500,00 грн., 01 лютого 2023 року у сумі 2 500,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 , ввівши в оману ОСОБА_12 , зловживаючи довірою останньої, шляхом обману здійснив шахрайські дії, що виразились у заволодінні грошовими коштами у сумі 60 000,00 грн., якими, в подальшому, розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, 23 лютого 2023 року, у ОСОБА_7 , який перебував у Сумському слідчому ізоляторі за вчинення ряду злочинів проти власності, у точно невстановлений в ході слідства час, виник протиправний, злочинний умисел, спрямований на вчинення шахрайських дій, що полягають у заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою особи здійснюючи незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки.

З метою реалізації свого протиправного, злочинного умислу, поєднаного з метою незаконного заволодіння коштами осіб, шляхом обману та зловживання довірою, ОСОБА_7 , маючи набуті навички з використання комп`ютерної техніки та інтернет-ресурсів, використовуючи мобільний телефон, який мав доступ до мережі Інтернет, детально вивчивши інформацію, розміщену на сайті OLX.UA, виявив оголошення стосовно продажу товару, опубліковане ОСОБА_13 .

В подальшому, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, не маючи на меті наміру придбання виявленого на сайті оголошень товару, ОСОБА_7 23 лютого 2023 року з номеру мобільного телефону зателефонував потерпілій ОСОБА_13 .

У телефонній розмові ОСОБА_7 представився ОСОБА_13 представником юридичної особи та повідомив, що має намір придбати вказаний в оголошені товар. Ввівши в оману останню щодо наміру придбання вказаного товару та зловживаючи наданою довірою, ОСОБА_7 , в ході телефонної розмови, отримав від потерпілої її особисті дані, а саме номер карткового рахунку.

Використовуючи вказану інформацію, реалізуючи єдиний злочинний умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілої, ОСОБА_7 23 лютого 2023 року, з іншого номеру мобільного телефону зателефонував потерпілій ОСОБА_13 та, представившись співробітником АТ КБ «ПриватБанк», ввів останню в оману та змусив потерпілу виконувати його вказівки та робити відповідні ДІЇ у мобільному додатку «Приват24».

Будучи введеною в оману, не розуміючи злочинний намір ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_13 , виконуючи його злочинні вказівки, надала повний доступ до банківських рахунків АТ КБ «ПриватБанк» та мобільного додатку «Приват24». Використовуючи вказану інформацію, отриману обманом, шляхом банківського переказу ОСОБА_7 привласнив грошові кошти, належні потерпілій у сумі 18 200,00 грн.

Таким чином ОСОБА_7 ввівши в оману ОСОБА_13 , зловживаючи довірою останньої, шляхом обману здійснив шахрайські дії, що виразились у заволодінні грошовими коштами у сумі 18 200,00 грн., якими, в подальшому, розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції чинній до 11 серпня 2023 року), тобто (шахрайство) - заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою, кваліфікуючою ознакою якого є «шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки» та «повторно».

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив здійснити апеляційний розгляд за його безпосередньої присутності у залі судового засідання, однак, у зв`язку з тим, що в Україні введено воєнний стан, який було продовжено та неможливість конвоювання до приміщення Сумського апеляційного суду учасників кримінальних проваджень, які перебувають у ДУ «Сумський слідчий ізолятор», про що зазначено у листі командира військової частини НОМЕР_1 № 40/51/8/2-42 від 06 червня 2022 року, ухвалою судді Сумського апеляційного суду від 02 вересня 2024 року було постановлено здійвнити розгляд даного провадження за участі останнього у режимі відеоконференції.

У визначений час та день, службовими особами ДУ «Сумський слідчий ізолятор», обвинувачений ОСОБА_7 був доставлений до відповідної кімнати для участі у режимі відеоконференції між вказаною установою та Сумським апеляційним судом, однак, у такому режимі приймати участь останній не забажав і залишив вказане приміщення.

З врахуванням такої позиції обвинуваченого, захисник ОСОБА_6 просив відкласти апеляційний розгляд на іншу дату і забезпечити безпосередню участь його підзахисного у судовому засіданні у залі суду.

Проте, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання, з врахуванням як вищезазначених обставин, так і того, що судом було забезпечено право обвинуваченого на участь у судовому засіданні при розгляді поданої ним апеляційної скарги у доступний у вказаних умовах спосіб.

Крім того, колегія суддів враховує і те, що про призначення даної справи до апеляційного розгляду ОСОБА_7 повідомлений належним чином, в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища, а у судовому засіданні присутній захисник - адвокат ОСОБА_6 , який діє виключно в інтересах свого підзахисного, тобто участь обвинуваченого в даному засіданні не є обов`язковою.

А тому, заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводів апеляційної скарги та доповнень до неї, захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційних доводів та вимог, думку прокурора, який вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив залишити його в силі, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З оскаржуваного вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 листопада 2023 року вбачається, що судовий розгляд даного кримінального провадження було здійснено у спрощеному порядку, з застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вказаною нормою Закону встановлено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тобто, обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження у такому порядку є лише повне визнання особою своєї вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.

Перевіряючи законність прийнятого судом першої інстанції рішення в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги та доповнень до неї, колегією суддів було встановлено, що на технічному носії інформації, який міститься у матеріалах даного провадження, зафіксовано перебіг судового розгляду, який відбувся 06 вересня 2023 року.

У вказаному судовому засіданні, приймали участь прокурор ОСОБА_14 та обвинувачений ОСОБА_7 у режимі відеоконференції з ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Потерпілі у судове засідання не з`явились, подавши відповідні заяви щодо здійснення розгляду провадження у їх відсутність, і, з врахуванням думки обвинуваченого та прокурора, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання без них.

При цьому, після з`ясування у ОСОБА_7 , чи зрозуміло йому суть пред`явленого обвинувачення по вказаному провадженню, останній повідомив, що йому все зрозуміло, свою вину він визнає у повному обсязі та зазначив, що пояснення надавати буде, і заперечень щодо фактичних обставин справи не має.

З врахуванням зазначеного, при з`ясуванні головуючим обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором було запропоновано встановити спрощений порядок дослідження доказів, а саме, дослідити докази, які характеризуючи особу обвинуваченого, щодо чого ні від ОСОБА_7 заперечень не надійшло.

При цьому, колегія суддів зауважує, що головуючий, у вказаному судовому засіданні роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України, та пояснив, що у такому випадку, при розгляді справи у спрощеному порядку, як він, так і інші учасники судового провадження, будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку ті обставини, які ніким не оспарювались та щодо яких докази не досліджувались, і що прийняте за результатом такого розгляду рішення можливо буде оскаржити виключно в частині призначеного покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою йому зрозуміло, підтвердив добровільність такої позицій, і вже після цього, суд першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та повідомив, що досліджуватись будуть лише характеризуючі особу останнього дані.

При цьому, вважати неякісним відеозапис судового засідання, в якому було прийнято рішення про здійснення судового розгляду у спрощеному порядку підстави відсутні, оскільки ним підтверджується, що на запитання головуючого з приводу зазначеного ОСОБА_7 надавав чіткі відповіді та додатково вказував, що вину у вчиненні злочину визнає в повному обсязі та розкаюється.

Крім того, у своїх поясненнях, наданих у судовому засіданні 02 листопада 2023 року, які знайшли своє відображення в оскаржуваному вироку, обвинувачений повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, за яких він орієнтовно на початку 2023 року, вирішив вчиняти шахрайські дії з використанням смартфону, який залишився від колишнього однокамерника, ОСОБА_15 і на ОЛХ шукав людей, які розмістили оголошення про продаж своїх речей, детально вказував, як телефонував ОСОБА_9 та заволодів її коштами на суму 26 000 грн., ОСОБА_10 - близько 5000 грн. та 20 000 грн., ОСОБА_16 - 60 000 грн., ОСОБА_13 - близько 18 000 грн., представлявся їм покупцем та отримував номери їх рахунків, а потім, змінюючи голос телефонував та представлявся працівником банку, просив вводити певні комбінації на телефоні після чого була переадресація з телефонів потерпілих на його. Потерпілим він казав, що необхідно зателефонувати на службу банку НОМЕР_2 , вони набирали цей номер, а банк телефонував йому і тоді він отримував доступ до рахунків потерпілих. Також потерпілим повідомляв номер рахунку який нібито їм належить та для нібито збільшення ліміту необхідно було зняти кошти та знов покласти на рахунок, але вони клали кошти вже на рахунок картки колишнього однокамерника, ОСОБА_17 . Після цього він отримував можливість використовувати кошти на власний розсуд.

Записом судового засідання від 02 листопада 2023 року, також, підтверджується і те, що за результатом розгляду даного провадження обвинувачений ОСОБА_7 просив суворого його не карати та взяти до уваги незадовільний стан його здоров`я.

Таким чином, колегією суддів було встановлено, що передумови можливості здійснення розгляду провадження у спрощеному порядку при розгляді даного провадження судом першої були виконані належним чином, за наявності того, що жодних обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, обвинуваченим ОСОБА_7 не заперечувались.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

З врахуванням зазначеного, апеляційні доводи обвинуваченого про те, що інкримінований злочин він не вчиняв та просив ухвалити відносно нього виправдувальний вирок, колегією суддів не розглядаються, оскільки ці обставини ОСОБА_7 не оспорювалися під час судового розгляду і їх дослідження судом першої інстанції було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Що стосується доводів апелянта про те, що при призначенні покарання судом не було враховано те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв встановленню істини по справі, що, на його думку, свідчить про наявність підстав для призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями ст.ст. 50, 65 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених протиправних дій, їх небезпечності та інформації про особу винного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

При цьому, положеннями ст.69 КК України встановлено, що призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнані дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винуватого, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: а) наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, які певним чином характеризують особу винуватого.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом було враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого останнім злочину, дані про його особу, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Ті обставини, що ОСОБА_7 покаявся, сприяв органам досудового слідства та суду у розкритті злочину, було визнано такими, що пом`якшують покарання останнього, а обставин, що обтяжують покарання - встановлено не було.

При цьому, судом було враховано і те, що ОСОБА_7 має шість судимостей за корисливі злочини, кожного разу був засуджений до покарання у виді позбавлення волі та відбував покарання, проте, належних висновків для себе не зробив і на шлях виправлення не став, вчинив ряд нових тяжких корисливих злочинів під час відбування покарання у виді позбавлення волі, знаходячись у слідчому ізоляторі.

Зазначене стало підставою для висновку про те, що обвинувачений схильний для продовження злочинної діяльності, оскільки, навіть в умовах ізоляції від суспільства, в яких особам, які тримаються під вартою заборонено мати мобільні телефони, вжив достатніх заходів для його отримання та зберігання з метою вчинення значної кількості епізодів злочину з його використанням.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином врахував усі обставини, з якими Закон пов`язує саме призначення покарання та дійшов вірного висновку, з яким також погоджується і колегія суддів, про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції, яка діяла до 11 серпня 2023 року) у виді позбавлення волі на строк шість років, яке буде необхідним й достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців ОСОБА_7 було призначено на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутого останнім покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 17 червня 2021 року.

Таким чином, усі обставини, на які посилається апелянт були враховані судом при призначенні йому покарання у розмірі, встановленому санкцією ч. 3 ст. 190 КК України, а додаткових обставин, які залишились поза увагою суду та які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та свідчили про можливість призначення останньому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, а саме, у виді 1 року позбавлення волі, в апеляційній скарзі не наведено і таких обставин під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевказане, всупереч доводів апелянта, колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду, дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстави для його зміни чи скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст. 404,405,407,418, 419 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 листопада 2023 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 зі змінами та доповненнями на цей вирок - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3