ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1348/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/266/24 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеконференцзв`язку, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені - прокурора Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 30.04.2024 року у кримінальному провадженні № 0000089 від 03.04.2024 р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лідихів Кременецького району Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.03.2024 р. Кременецьким районним судом Тернопільської області за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі; на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.03.2024 р., більш суворим покарання, призначеним за цим вироком, остаточно ОСОБА_7 визначено покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено 1 (один) рік іспитового строку.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Як визнав суд, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про покладений на нього обов`язок проходження тримісячної програми для кривдників відповідно до закону України Про запобігання та протидію програми для кривдників відповідно до Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству, встановлений постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 14.11.2023 року (справа № 601/3193/23, провадження № 3/601/1492/2023), умисно ухилився від проходження програми для кривдників, так як, будучи ознайомлений з правилами проходження, діючи умисно, маючи реальну можливість для її проходження та з метою ухилення від проходження, без поважних причин не з`явився з 13.02.2024 року по 25.04.2024 року для проходження програми для кривдників до спеціаліста з провадження корекційних програм для кривдників ОСОБА_11 , що по АДРЕСА_2 .

Розгляд обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку ОСОБА_7 проведено судом першої інстанції у спрощеному порядку, відповідно до положень ст.382 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 вказує про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме - безпідставне незастосування положень ст.71 КК України та відсутність підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.03.2024 року за ст.390-1 КК України до одного року обмеження волі і на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання на один рік іспитового строку, яке ним не відбуте і в період іспитового строку вчинив знову кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України у період з 13.02.2024 р. по 25.04.2024 р.

Звертає увагу на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2023 р. № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, відповідно до ч.2 п.10 якої у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими

статтями 71, 72 КК, а ч.4 п.10 визначено, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

На переконання апелянта, суд першої інстанції помилково призначив покарання за сукупністю вироків на підставі ч.4 ст.70 КК та не визначив ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків з урахуванням положень ст.71 КК України і неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, застосувавши ст.75 КК України.

Вказує, що раніше судимий ОСОБА_7 продовжував ухилятися від проходження програми для кривдників у короткий проміжок часу після проголошення попереднього вироку відносно нього; ця судимість не погашена у встановленому законом порядку і тому покарання у виді іспитового строку не відбуте у встановленому законом порядку.

Апелянт вважає, що ці обставини свідчать про підвищену небезпечність обвинуваченого для суспільства, відсутність негативної оцінки своїм діям, схильність до вчинення нових злочинів та недоцільність застосування до обвинуваченого покарання з випробуванням.

Просить:

- вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 30.04.2024 року в частині призначеного покарання ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості;

- ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ст.390-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі; - на підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання покарання призначеного за вироком Кременецького районного суду від 20.03.2024 року призначити остаточне покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; міркування прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким обрати ОСОБА_7 покарання, вид, розмір та форму відбування якого вказано в апеляційній скарзі; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які вирок місцевого суду вважає законним та обґрунтованим і тому просять залишити його без зміни і відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, за змістом ч.2 ст.381 КПК України суд вправі розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Виходячи з положень ч.3 ст.381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Тому, при розгляді обвинувального акта у спрощеному провадженні повинні дотримуватися права, свободи та законні інтереси учасників кримінального провадження та виконуватися інші завдання кримінального провадження, що визначені ст.2 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 302 КПК слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Згідно заяви від 25.04.2024 року, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_7 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами і просив суд розглядати обвинувачувальний акт у спрощеному провадженні.

Апеляційний суд звертає увагу, що обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті, відповідно до якого сторона обвинувачення просила визнати його винним за ст.390-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.03.2024 р., більш суворим покарання, призначеним за цим вироком, остаточно визначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши 1 рік іспитового строку, з покладенням обов`язків, визначених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України. І саме таке покарання, яке прокурор просив у обвинувальному акті і з яким був ознайомлений обвинувачений ОСОБА_7 , погоджуючись на розгляд справи у спрощеному провадженні, призначив йому суд першої інстанції.

Разом з тим, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, залишив поза увагою, що обвинуваченому не було роз`яснено обставини, які повинні бути враховані судом при призначенні йому покарання. Зокрема, це стосується обставин кримінального провадження на підтвердження вчинення ОСОБА_7 продовжуваного кримінального правопорушення в період дії іспитового строку, з урахуванням доказів, на які прокурор посилається в апеляційній скарзі.

Також судом не враховано положення ч.3 ст.382 КК України, відповідно до якої суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Таким чином, обставини кримінального провадження, які прокурор зазначає в апеляційній скарзі і які суттєво впливають на призначене судом покарання, в порушення вимог ст.302 КПК України не були роз`яснені підозрюваному ОСОБА_7 при отриманні від нього заяви про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, не були предметом дослідження суду першої інстанції та не отримали належної юридичної оцінки при ухваленні вироку.

З огляду на викладене, добровільність згоди підозрюваного ОСОБА_7 на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні викликає обґрунтований сумнів.

На переконання колегії суддів, розглянувши обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, суд першої інстанції, за даних обставин, не забезпечив право обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до ст.412 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Характер такого порушення, з урахуванням того, що суд першої інстанції не досліджував докази по справі, не дає можливості усунути його під час апеляційного розгляду, а тому у відповідності до ст.415 КПК України, з урахуванням загальних засад кримінального провадження, визначених приписами ст.7 цього Кодексу, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду слід скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені задовольнити частково.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 року відносно ОСОБА_12 скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у Кременецькому районному суді Тернопільської області.

Головуючий

Судді