Справа №638/4644/20
Провадження № 1-кп/638/350/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

з участю захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005170 від 18.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні доньку 14 років, раніше неодноразово судимий, останній раз 19.12.2011 року Харківським районним судом Харківської області за частиною 3 статті 296, частиною 1 статті 121, статтею 70 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2019 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували у приміщенні ургентної палати № НОМЕР_1 КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де перебувала на лікуванні дитина ОСОБА_4 .

Побачивши у палаті дитячого лікаря-хірурга ОСОБА_7 , ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , грубо, нехтуючи правилами поведінки у суспільстві, діючи умисно із хуліганських спонукань, не зважаючи на те, що в палаті знаходились неповнолітні діти, почали образливо висловлюватися нецензурною лайкою відносно ОСОБА_7 , а також погрожувати йому фізичною розправою, з метою його приниження в очах оточуючих.

Зрозумівши, що ОСОБА_7 не реагує на їх дії, ОСОБА_6 наблизився до нього і, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, виражаючи тим самим свою явну неповагу до суспільства, діючи умисно, з особливою зухвалістю, наніс ОСОБА_7 один удар кулаком у ділянку обличчя зліва.

ОСОБА_7 , з метою уникнення подальшого конфлікту, вийшов із палати у коридор. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , не припиняючи свої хуліганські дії, направилися за ним, продовжуючи висловлюватися на адресу ОСОБА_7 нецензурною лайкою та погрожуючи йому фізичною розправою.

Перебуваючи у коридорі ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що своїми діями він грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим свою явну неповагу до суспільства, не реагуючи на зауваження медичного персоналу щодо припинення хуліганських дій, діючи умисно з особливою зухвалістю, знову підійшов до ОСОБА_7 і наніс йому один удар кулаком по голові справа, а саме у лобно-скороневу ділянку праворуч.

Після чого, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що своїми діями він грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим свою явну неповагу до суспільства, не реагуючи на зауваження медичного персоналу припинення хуліганських дій, діючи умисно з особливою зухвалістю, підійшов до ОСОБА_7 і наніс йому один удар кулаком в обличчя, а саме у праву виличну ділянку.

ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , знаходячись у громадському місці, умисно порушували громадський порядок та спокій пацієнтів, які в той час перебували у лікарні, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки в суспільстві, діяли зухвало. Хуліганські дії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які супроводжувалися особливою зухвалістю, продовжувалися приблизно дві години, що згідно довідки №01/1646 від 26.12.2019 наданої КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» призвело до зупинення роботи приймального відділення лікарні протягом 2-х годин.

Хуліганські дії ОСОБА_6 супроводжувалися особливою зухвалістю, яка виразилася у спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а саме: синця на межі лобно-тім`яно-скроневої ділянки праворуч, який викликає незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і згідно висновку судово-медичної експертизи №09-2425/2019 від 27.12.2019, за ступенем тяжкості, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України у повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся.

На підставі статті 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого ОСОБА_7 .

Суд зі згоди прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній, офіційно не працює, одружений, на утриманні має доньку 14 років, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому також суд враховує, що відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі із застосуванням статей 75, 76 Кримінального кодексу України, оскільки цей вид покарання буде мати вплив на його виправлення та попередження нових злочинів, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України мета покарання як обвинуваченим, так і іншими особами.

Витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 349, 368-370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий суддя: