ОСОБА_1 Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 950/2501/24
Номер провадження 1-кп/950/254/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Лебедин

13 серпня 2024 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_2

при секретарі судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000155 від 01.08.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_1 , представник потерпілої сторони ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною про можливість отримати державної допомоги як «внутрішньо переміщена особа» у розмірі 2000 грн. та дітей - 3000 грн. щомісяця, з метою незаконного отримання вказаної допомоги, 28.05.2024 вирішила подати до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумського району Сумської області недостовірну інформацію про вимушену зміну свого місця проживання з території проведення бойових дій. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння коштами з державного бюджету, що нараховуються у вигляді допомоги внутрішньо переміщеними особам, ОСОБА_1 28.05.2024 особисто прибула до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумського району Сумської області, де подала заяву про взяття її дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та її особисто на облік як внутрішньо переміщених осіб та призначення соціальної допомоги переміщеним особам на проживання, вказавши при цьому недостовірну інформацію про зміну їх постійного місця проживання, зазначивши адресу нового місця проживання: АДРЕСА_2 . Разом з тим, ОСОБА_1 , на час подання заяви, достовірно знала і усвідомлювала, що вона та її діти не є внутрішньо переміщеними особами, оскільки фактично постійно проживали та до липня 2024 року продовжували проживати за адресою: АДРЕСА_1 , та вимушено не залишала місця свого постійного проживання. Допомога на проживання ОСОБА_8 призначена рішенням Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради від 29.05.2024 на період з 01.05.2024 в розмірі 8000,00 грн. щомісяця, а саме: 2000 грн. на заявницю та 3000 грн. на її дітей. В результаті вчинення вищевказаних протиправних дій, на банківський рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 , номер якого остання надала під час оформлення статусу «внутрішньо переміщеної особи», в період часу з 01 травня 2024 року по 30 червня 2024 року, зараховано грошові кошти в розмірі 16000 грн., якими в подальшому ОСОБА_1 розпорядилася на власний розсуд.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В судовому засіданні обвинувачена винною себе визнала повністю, у скоєному щиро розкаялася. При цьому повідомила, що відшкодувала завдану кримінальним правопорушенням шкоду у повному обсязі та з потерпілою стороною примирилася, у зв`язку з чим просить звільнити її від кримінальної відповідальності.

З даного приводу ОСОБА_1 надав відповідне письмове клопотання.

Представник УПСЗН зазначив, що дійсно на даний час управління жодних претензій до обвинуваченої не має та не заперечує проти задоволення заявленого нею клопотання.

Прокурор вважає, що за вказаних обставин ОСОБА_1 можливо звільнити від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілим, а кримінальне провадження щодо неї закрити.

Заслухавши учасників провадження, суд вважає, що клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Кримінальне правопорушення, яке вчинила обвинувачена, згідно зі ст. 12 КК України, класифікується як кримінальний проступок та не належить до кримінальних правопорушень, визначених у ч. 1 ст. 46 КК України.

Поряд з цим встановлено, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, вона примирилася з потерпілою стороною та повністю відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки, про що нею та представницею УПСЗН заявлено у судовому засіданні.

Таким чином, суд доходе висновку, що ОСОБА_1 можливо звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з її примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України внаслідок звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у справі не заявлено, судові витрати та речові докази - відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 284, 286, 288 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження № 0000155 від 01.08.2024 - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в семиденний строк з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_9