ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/367/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/6327/24 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0001286 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17.06.2024, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорнобаївка Херсонської області, громадянина України, інваліда війни ІІІ групи, учасника бойових дій, який має на утриманні 1 неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.08.2024 включно.

в с т а н о в и в:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001286 від 17.05.2022, щодо ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.06.2024 задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.08.2024 включно.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду змінити, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 застосувати альтернативний запобіжний у виді застави в розмірі 1 000 000 гривень.

Апеляційна скарга мотивована доводами про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що за умови відсутності клопотання сторони обвинувачення не визначати розмір застави, суд при винесенні ухвали перебрав на себе функції сторони обвинувачення.

Також посилається на те, що ОСОБА_8 не був затриманий, від правоохоронних органів не переховувався, ні на кого зі свідків не намагався вплинути.

При цьому ОСОБА_8 вже на той час були відомі адреси свідків. Він самостійно прибув до Херсонського міського суду Херсонської області.

Отже, висновки суду не ґрунтуються на достовірно встановлених обставинах щодо особи та процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Крім того, його командування звернулося до суду з клопотанням про застосування особистої поруки, яке не було задоволено.

Тобто, процесуальна поведінка ОСОБА_8 спростовує припущення сторони обвинувачення та суду про наявність ризиків та свідчить про протилежне.

Знаходження ОСОБА_8 у лавах ЗСУ, де діє сувора військова дисципліна, нівелює відсутність у обвинуваченого постійного місця проживання в м. Херсоні.

Захисник указує на те, що кавалер ордену «За мужність» не може злякатися суворого покарання.

Звертає увагу на те, що право суду не визначати розмір застави у випадку загибелі людини внаслідок кримінального правопорушення не є абсолютним і не свідчить про безальтернативність тримання під вартою. Застава у розмірі 1 000 000 гривень є більшою від найвищої межі, яка передбачена законом для особливо тяжких кримінальних правопорушень, і в сукупності з іншими обставинами щодо особи та процесуальної поведінки ОСОБА_8 здатна забезпечити належну процесуальну поведінку і стати запобіжником будь-яким ризикам.

Також зазначає, що судом не були виконані вимоги ЄСПЛ у справі «Смірнов проти Росії» та не враховано особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Від захисника ОСОБА_7 на адресу апеляційного суду надійшла заява про відмову від апеляційної скарги на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17.06.2024 щодо ОСОБА_8 , разом з тим згода обвинуваченого на вчинення такої процесуальної дії відсутня.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника підлягає розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Положеннями ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Указані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, із застосуванням насильства, докази по якому ще не досліджені, потерпілий та свідки по справі не допитані, а, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного /обвинуваченого/ (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки цієї особи під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), її поведінки під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного /обвинуваченого/, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний /обвинувачений/ обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи обґрунтування суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показань під час судового розгляду кримінального провадження, апеляційний суд установив належне та детальне обґрунтування судом наявності кожного із зазначених ризиків, які були раніше зазначені в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає, що на час розгляду зазначеної апеляційної скарги вони не зменшилися.

При цьому, суд врахував, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний /обвинувачений/ може ухилитись від слідства та суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сталої практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, ризики, які були встановлені судом першої інстанції, виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою під час судового розгляду, обумовлені суспільною необхідністю, є обґрунтованими з огляду обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого.

З урахуванням того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину,відповідно до вимог ст.89 КК України є такий, що не має судимості, не має постійного місця проживання у м. Херсоні та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд першої інстанції визнав за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що дані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, є неприйнятними.

Продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного /обвинуваченого/, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Що ж до доводів апеляційної скарги захисника про те, що застава здатна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 і стати запобіжником будь-яким ризикам, то відповідно до п.4 ст.183 КПК України, суд першої інстанції правильно не визначив розміру застави до особи, яка обвинувачується щодо злочину, який спричинив загибель людини, оскільки ті ризики, які були заявлені у клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , з перебігом часу здійснення досудового розслідування та судового розгляду не зменшилися від моменту застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на викладене, підстав для застосування альтеративного запобіжного заходу у виді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_8 при продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього, як про це ставить питання захисник в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не знаходить.

Твердження захисника ОСОБА_7 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , не знайшли свого підтвердження.

Що ж до доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної ухвали, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17.06.2024 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 15.08.2024 включно - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4