Провадження №11-сс/801/538/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Вінниці апеляційну скаргу прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2024 року про скасування постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 в порядку ст.220 КПК України у кримінальному провадженні №0000093 від 18.04.2024 року та зобов`язання слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_8 визнати ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні №0000093 від 18.04.2024 року

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

заявника : ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2024 року скаргу адвоката ОСОБА_9 задоволено.

Скасовано постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_8 від 22.05.2024 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 , в порядку ст. 220 КПК України, в рамках кримінального провадження №0000093 від 18.04.2024.

Зобов`язано слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_8 визнати ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні №0000093 від 18.04.2024 та видати потерпілому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Прокурор відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2024 року скасувати, постановити нову ухвалу, в задоволенні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 від 22.05.2024 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 у визнанні потерпілим та цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0000093 від 18.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України відмовити.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що слідчий суддя, окрім рішення про скасування постанови слідчого від 22.05.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим, прийняв рішення про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_7 , як потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за зобов`язав слідчого надати № 0000093 від 18.04.2024 та ОСОБА_7 пам`ятку про права та обов`язки потерпілої, чим фактично вийшов за межі повноважень слідчого судді, визначених ч. 2 ст. 307 КПК України, поклав на слідчого такі зобов`язання, які суперечать змісту ст. 55 КПК України, та за своєю суттю свідчать про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого, що не передбачено кримінальними процесуальними нормами.

Законодавцем віднесено злочини, передбачені ст. 366 КК України до Розділу Х?ІІ кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної із наданням публічних послуг, а отже слідчим обґрунтовано відмовлено у залученні в якості потерпілого ОСОБА_7 , оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України відноситься до злочинів з формальним складом для наявності об`єктивної сторони якого не є обов`язковим настання суспільно-небезпечних наслідків, зокрема спричинення шкоди.

Посилання ОСОБА_7 на спричинення йому моральної шкоди, внаслідок можливого порушення процедури накладання арешту на його майно не є об`єктом посягання кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Слідчий в оскаржуваній постанові правомірно, обґрунтовано та вмотивовано прийшов до переконання про відсутність в матеріалах кримінального провадження № 0000093 від 18.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 366 КК України, достатніх даних вважати, що вказаним злочином ОСОБА_11 заподіяна шкода.

Стосовно правових підстав апеляційного оскарження прокурором рішення слідчого судді про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим, яке не передбачено вимогами ст. 309 КПК України прокурор послався на правову позицію Верховного Суду, викладену постанові від 12.10.2017 (справа № 757/49263/15-к).

Верховний Суд сформулював висновок щодо застосування норми права, відповідно до якого, у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України.

При цьому, при вирішенні питання щодо апеляційного оскарження таких рішень слідчого судді необхідно виходити насамперед із сутнісного критерію, закладеного законодавцем при визначенні переліку ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню.

Така позиція узгоджується із практикою Верховного Суду, відображеною зокрема у постанові від 01.12.2022 (справа № 522/7836/21).

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року (справа № 237/1459/17) та Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31.05.2021 (справа № 646/3986/19).

На думку прокурора, слідчий суддя хоча й постановив ухвалу формально в межах передбаченої КПК України процедури, проте своїм рішенням поклав на слідчого такі зобов`язання, які суперечать змісту ст. 55 КПК України, що за своєю суттю свідчить про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого, тому таке судове рішення підлягає оскарженню під час досудового розслідування в апеляційному порядку.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, захисників ОСОБА_9 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, захисника ОСОБА_10 , який просив закрити апеляційне провадження, з тих підстав, що прокурор не має права на апеляційне оскарження зазначеної ухвали, заявника ОСОБА_7 , який підтримав думку своїх захисників, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Зі змісту ст. 370 КПК України , якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирішуючи питання щодо права на апеляційне оскарження рішення слідчого судді від 01.07.2024 року , суд апеляційної інстанції враховує Рішення Конституційного Суду України від 12 червня 2012 року №13-рп/2012 де зазначено, що, встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність та керується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 12.10.2017 (справа № 757/49263/15-к), у разі, якщо слідчий суддя прийняв рішення, яке не передбачено КПК України, бо не узгоджується з положеннями ст. 307 КПК України стосовно його повноважень, суду апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження належить виходити з приписів ст. 9 КПК України, яка розкриває принцип законності кримінального провадження та в частині шостій установлює, що, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК України), а її зміст розкрито у ст. 24 КПК України, згідно з частиною першою якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Верховний Суд сформулював висновок щодо застосування норми права, відповідно до якого у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України.

На думку апеляційного суду, при тлумаченні положень статті 309 КПК України в сукупності з іншими положеннями, суд має застосовувати підхід, який базується на з`ясуванні змісту, мети і спрямованості обмежень на апеляційне оскарження та приймає до уваги практику Верховного Суду, відображену у постановах від 05 липня 2022 року (справа № 757/27041/21-к) та від 01 листопада 2022 року (справа № 705/3478/21), згідно яких при вирішенні питання щодо апеляційного оскарження рішень слідчого судді, ухвалених у межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, необхідно виходити насамперед із сутнісного критерію, закладеного законодавцем при визначенні кола ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню.

З урахуванням зазначеного підстави для закриття апеляційного провадження відсутні.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження слідчим суддею встановлено, що четвертим СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованим у м. Хмельницький проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000093 від 18.04.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, відомості до ЄРДР внесено на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2024 (справа № 127/8830/24), якою зобов`язано уповноважену особу четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, у відповідності до ст. 214 КПК України внести відомості, викладені у заяві ОСОБА_7 від 22 січня 2024 року, за фактом внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що призвело до порушення прав ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000093 від 18.04.2024 року слідчим ОСОБА_8 в порядку виконання вимог ст. 220 КПК України, 22.05.2024 прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 щодо визнання його потерпілим, цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0000093 від 18.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, оскільки не встановлено, що ОСОБА_7 завдано моральну, фізичну майнову шкоду.

Розглядаючи скаргу захисника ОСОБА_9 , в якій останній просив визнати дії старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (в дислокацією у м. Вінниці) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 з винесення постанови про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 щодо визнання потерпілим цивільним позивачем у кримінальному провадженні за № 0000093 від 18.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України від 22.05.2024 року, отриманої ОСОБА_7 05.06.2024 року неправомірними, зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (в дислокацією у м. Вінниці) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому майором Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 залучити до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань року за № 0000093 від 18.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_8 від 22.05.2024 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 в порядку ст. 220 КПК України, в рамках кримінального провадження №0000093 від 18.04.2024. та зобов`язав слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_8 визнати ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні №0000093 від 18.04.2024 та видати потерпілому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Своїм рішенням щодо зобовязання слідчого визнати ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні слідчий суддя вийшов за межі повноважень, визначених ст. 307 КПК України та поклав на слідчого такі зобов`язання, які суперечать змісту ст. 55 КПК України, що за своєю суттю свідчить про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого, що не передбачено кримінальними процесуальними нормами.

Зазначене рішення слідчого судді суперечить вимогам КПК України, наявні підстави для його скасування та постановлення нового рішення.

Положеннями ст. 55 КПК України визначено підстави набуття особою статусу потерпілого.

КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим в разі неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально правової характеристики кримінального правопорушення, у разі відсутності шкоди з боку особи,яка подала відповідну заяву.

Відмовляючи ОСОБА_7 у визнанні його потерпілим слідчий вказав, що проведеним досудовим розслідуванням кримінального провадження № №0000093 від 18.04.2024 не встановлено, що ОСОБА_7 завдано моральну, фізичну майнову шкоду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України є встановлений порядок службової діяльності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Законодавцем віднесено злочини, передбачені ст. 366 КК України до Розділу Х?ІІ кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної із наданням публічних послуг, а отже слідчим обґрунтовано відмовлено у залученні в якості потерпілого ОСОБА_7 , оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366 КК України відносяться до злочинів з формальним складом для наявності об`єктивної сторони якого не є обов`язковим настання суспільно-небезпечних наслідків, зокрема спричинення шкоди.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстацнії приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 від 22.05.2024 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 у визнанні потерпілим та цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0000093 від 18.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Керуючись ст. 422 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Задоволити апеляційну скаргу прокурора.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2024 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 від 22.05.2024 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 у визнанні потерпілим та цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0000093 від 18.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4