Справа № 214/2632/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 рокуСаксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та представника Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» ОСОБА_7 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по об`єднаному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також представник Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» ОСОБА_7 , кожен окремо, у судове засідання надали клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції через віддаленість їх місця знаходження від Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а також через введений у країні воєнний стан.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у зв`язку з не облаштуванням залу судових засідань відповідними технічними засобами, нестабільністю інтернетзв`язку та відсутністю необхідності та виключних обставин для призначення проведення судового засідання саме в режимі відеоконференції.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку прокурора.

Дослідивши надані клопотання, заслухавши думки учасників провадження, суд приходить до такого.

Частиною 6 статті 11 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що учасникам судового процесу на підставі рішення суду забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 4-1) введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

У відповідності до ч. 2 ст. 336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Аналіз наведеної норми свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони.

Питання участі в судовому засіданні сторони в режимі відеоконференції суд має право вирішувати з урахуванням всіх об`єктивних обставин, які складаються при розгляді справи, до початку певного судового засідання, в певному конкретному випадку.

Суд зауважує, що такі поняття, як «поважність причин», «оперативність судового провадження», «підстави, визначені судом достатніми», «інтереси кримінального провадження» є оціночними, що власне і є обставинами, які мають бути обґрунтовані учасником судового провадження у клопотанні про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Таким чином, проведення судового засідання в режимі відеоконференції є винятком із загального правила, і відповідні ухвали мають бути мотивовані належним чином певними обставинами, які унеможливлюють або роблять недоцільним проведення судового засідання у звичайному режимі.

Відтак, клопотання має бути обґрунтованим, тобто містити причини, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні, а також підтверджене відповідними посиланнями на докази неможливості такої участі.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи й установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України й законами України.

Так, відповідно до рекомендацій роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених Радою суддів України 02.03.2022 року, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, слід керуватись реальною поточною обстановкою, що склалась в регіоні, на день розгляду даної справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, оскільки у суду відсутня технічна можливість забезпечити участь осіб у судовому засіданні в режимі відеоконференції через необладнання залу судового засідання відповідними технічними засобами, а також зважаючи на велику кількість справ, що перебувають у провадженні суду та кількість раніше призначених до розгляду справ у залах судових засідань, що обладнані для проведення відеоконференцій, що унеможливлює вільне користування обладнаними залами судових засідань, позаяк такі є постійно зайнятими та враховуючи велику кількість учасників у цьому провадженні, перебої з електропостачанням та нестабільністю інтернетз`єднання, а також відсутність виключних обставин для здійснення розгляду справи саме в режимі відеоконференції, позаяк незважаючи на воєнний стан, в Україні продовжують функціонувати та працювати всі державні органи та підприємства усіх форм власності, справно їздить громадський транспорт, усі судові засідання призначаються виключно у робочий час, поза межами комендантської години та на даний час на території Дніпропетровської області не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна ситуація в області є відносно стабільною, а тому сам факт введення на території України воєнного стану не є тією достатньою підставою для проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Разом з тим, суддя зазначає, що потерпілі та їх представники у разі неможливості явки до суду не позбавлені права надати заяви про розгляд справи за їх відсутності, до яких долучити необхідні пояснення у справі, за їх наявності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 336, 371 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та представника Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» ОСОБА_7 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по об`єднаному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .