Справа № 190/2392/24
Провадження №1-в/190/392/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. П`ятихатки справу за клопотанням засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання в Державній установі «П`ятихатська виправна колонія №122»,

про приведення вироку у відповідність до нового закону,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить вирішити питання про звільнення його від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2023, за вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2023 року та за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.05.2023 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

Представник Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» та засуджений в судове засідання, проведення якого було призначене в режимі відеоконференції з Державною установою «П`ятихатська виправна колонія № 122», не з`явились, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, подання підтримали та просять його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив привести вироки у відповідність до вимог діючого законодавства.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи ОСОБА_4 вбачається, що він відбуває покарання за вироком суду в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)», що надає П`ятихатському районному суду право розглянути подане ним клопотання.

Судом встановлено, що вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до 5 років позбавлення волі, з встановленням іспитового строку на 3 роки. Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненного повторно в умовах воєнного стану, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на суму 2535 грн. Подія злочину відбулася 02.02.2023 року.

Вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. За цим вироком ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на суму 480,33 грн.

Вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.05.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання за виконанням вироку суду. Вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 15.03.2023 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 15.03.2023 року за ч.4 ст.185 КК України виконувати самостійно. Своїми діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на суму 507,33 грн. Подія злочину відбулася 07.02.2023 року.

Згідно рапорту про затримання особи, - 19.07.2023 року ОСОБА_4 затриманий на підставі вироку Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 30.05.2023 року за ч.4 ст.185 КК України.

Вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2023 року, ОСОБА_4 засуджений за ст.ст.357 ч.3, 358 ч.ч.1,4, ст.70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно вироку Дніпровського апеляційного суду від 05.12.2023 року вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2023 року скасовано в частині призначення покарання. Призначено ОСОБА_4 покарання: за ч.3 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі, ч.1 ст.358 КК України у виді 1 року 3 місяців обмеження волі; за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; остаточне покарання призначено на підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України за сукупності покарань призначеними вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2023 року, вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2023 року та за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.05.2023 року, та визначено до відбуття 5 років 4 місяці позбавлення волі. В іншій частині вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2023 року залишено без змін.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст.190, ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2023 року ця сума становила 2684 грн.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 згідно вироку Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2023 року, вироку Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2023 року та вироку Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.05.2023 року завдав матеріальної шкоди потерпілим на суму 2535,00 грн., 480,33 грн. та 507,33 грн., що є меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжок, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за даними вироками, на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_4 є таким, що підлягає задоволенню.

Варто зазначити, що Закон України №3886-ІХ не застосовується до злочинів, кримінальна відповідальність за які передбачена ст.ст.357, 358 КК України за ч.3 ст.357 КК України за ознаками підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати й посвідчувати такі документи, і який надає право з метою використання його підроблювачем та ч.4 ст.358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного йому вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2023 року, вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2023 року та вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.05.2023 року.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за вироком Дніпровського апеляційного суду від 05.12.2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України. Остаточне покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених по кожному окремому правопорушенню покарань та призначити до відбуття 2 роки 6 місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання у виді обмеження волі, відбуте ним покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, в зв`язку з чим покарання вважати відбутим.

ОСОБА_4 негайно звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1