ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3967/21 Номер провадження 11-сс/814/544/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю представника скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02 липня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження № 0001881 від 08.12.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що слідчий, з дотриманням вимог КПК України дійшов правильного висновку про закриття даного кримінального провадження, належним чином вмотивувавши своє рішення, оскільки в ході проведення досудового розслідування виконано ряд необхідних процесуальних та слідчих дій, за результатами яких слідчим встановлено відсутність складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу та скасувати постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві про закриття кримінального провадження № 0001881 від 08.12.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України від 29.12.2023 та направити матеріали до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві для продовження досудового розслідування.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що ухвала слідчого судді є невмотивованою та постановленою із істотним порушенням вимог КПК України, оскільки під час розгляду скарги слідчим суддею не була надана оцінка доводам скаржника щодо не проведення слідчим під час досудового розслідування всіх необхідних слідчих дій.

Вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_7 не було допитано в якості потерпілого, оскільки під час допиту слідчі могли б з`ясувати які саме його права було порушено, з`ясувати деталі вчинених кримінальних правопорушень.

Крім того зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги, що під час досудового розслідування не призначено та не проведено психолого-психіатричну експертизу щодо завданої йому шкоди; не витребувано та не долучено матеріалів кримінального провадження № 0000014; не допитано слідчих та прокурорів по кримінальному провадженні №0000014; не витребувано та не долучено матеріалів кримінального провадження №0000375; не допитано слідчих та прокурорів по кримінальному провадженні №0000375; не долучено до матеріалів кримінального провадження копії ухвал щодо невиконання яких здійснюється досудове розслідування; не проведено інші слідчі дії.

Позиції інших учасників судового провадження.

Адвокат ОСОБА_6 - представник в інтересах ОСОБА_7 в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених. Інші учасники, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явилися. Прокурор звернувся із заявою в якій просив здійснювати розгляд без його участі та заперечував проти задоволення апеляційної скарги. ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просив здійснювати розгляд без його участі.

Мотиви суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається із судових матеріалів та матеріалів кримінального провадження № 0001881, внесеного до ЄРДР 08.12.2020 на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 16.09.2020 у справі № 554/1656/20 провадження №1-кс/554/2953/2020 за заявою ОСОБА_7 від 12.02.2020, дане кримінальне провадження 29.12.2023 закрито постановою старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_8 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні працівників Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України. З чим ОСОБА_7 не погодився та звернувся до слідчого судді зі скаргою.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на вказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів закритого кримінального провадження, приводом звернення ОСОБА_7 із заявою про вчинення кримінального правопорушення стало те, що на думку заявника окремими службовими особами Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області не виконується ряд судових рішень під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000375 від 15.06.2015, зокрема одним з яких посадових осіб цього органу досудового розслідування зобов`язано розглянути клопотання ОСОБА_7 від 10.04.2017, 13.03.2017, 03.05.2017, 29.05.2017, 06.06.2017, 07.07.2017, 31.07.2017.

Згідно з постановою слідчого від 29.12.2023, мотивом для закриття кримінального провадження № 0001881 стало те, що в ході здійснення досудового розслідування факт вчинення кримінального правопорушення не знайшов свого підтвердження, оскільки ОСОБА_7 у своїй заяві від 12.02.2020 не навів будь-яких доказів невиконання ухвали та не вказав на процесуальні джерела отримання інформації про її невиконання, надав трактування ознак злочину, не розриваючи дій або бездіяльності.

Слідчий проаналізував долучену до справи ухвалу слідчого судді від 15.09.2017 у справі № 532/1418/17 провадження 1-кс/532/348/2017 та норми закону і вказав на те, що ухвала слідчого судді не є предметом складу злочину, визначеного ст. 382 КК України, з чим погоджується і колегія суддів та додатково зазначає, що інші ухвали, про які йдеться у заяві ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення від 12.02.2020, а саме ухвали Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04.12.2015 (№532/2269/15-к провадження № 1-кс/532/347/2015), від 04.10.2017 (№532/1418/17 провадження № 1-кс/532/240/2017), від 27.04.2017 (№532/667/17 провадження № 1-кс/532/155/2017), від 04.04.2018 (№532/356/18 провадження № 1-кс/532/9/2018), від 07.11.2018 (№532/2054/18 провадження № 1-кс/532/744/2018), також є ухвалами слідчих суддів та не відносяться до предмету складу злочину, визначеного ст. 382 КК України.

Так, у відповідності до вимог ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Відсутність хоча б однієї із таких ознак не утворює складу злочину.

Чинна редакція ч. 2 ст. 382 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчинені службовою особою.

Відповідно, об`єктом злочину є порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішень.

Суб`єктом злочину, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 382 КК України, виступає службова особа відповідного державного органу як спеціальний суб`єкт злочину, яка відповідно до повноважень повинна була вчинити дії по виконанню судового рішення або завдяки своїм повноваженням мала можливість перешкодити останньому.

Предметом злочину за ч. 1 ст. 382 КК України є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: а) судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); б) судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); в) судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і набрав законної сили.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Об`єктивна сторона злочину полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.

З наведеного слідує, що «ухвала слідчого судді» не є предметом складу злочину, а «умисне невиконання ухвали слідчого судді» не є кримінально-караним діянням в призмі вимог ст. 382 КК України, що виключає в діях посадової особи ознак кримінально-караного діяння.

Той факт, що ухвала слідчого судді не є предметом складу злочину визначеного ст. 382 КК України підтверджується наступним.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 КК України кримінально-караним діянням є умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, а також згідно ч. 4 ст. 382 КК України - умисне невиконання службовою особою рішення Європейського суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України та умисне недодержання нею висновку Конституційного Суду України.

Відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України до основних повноважень слідчого судді належать: 1) забезпечення можливості оскарження безпосередньо до суду окремих рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора в ході досудового розслідування (статті 303, 304 КПК України); 2) вирішення питань про обмеження прав і свобод особи в ході досудового розслідування (статті 132, 134, 140, 144, 148, 154, 159, 170 КПК України); 3) надання дозволу на вчинення окремих слідчих (розшукових) дій (статті 233, 234, 237 КПК України); 4) здійснення нагляду за законністю затримання особи та тримання її під вартою (статті 176, 183 КПК України), про вчинення яких слідчий суддя виносить відповідну ухвалу.

Зміст низки статей КПК України (в яких окремо згадуються «ухвала суду» та «ухвала слідчого судді») дає можливість вважати ухвалу слідчого судді окремим процесуальним документом, який не охоплюється поняттям «ухвала суду». З огляду на це, а також враховуючи вимоги статті 369 КПК України, якою встановлено, що судове рішення може бути викладене у формі вироку або у формі ухвали суду, ухвала слідчого судді за буквальним змістом положень КПК України наразі не відноситься до рішень суду.

Таким чином, ухвала слідчого судді є окремим процесуальним документом, який не охоплюється поняттям «ухвала суду», а тому умисне невиконання саме «ухвали слідчого судді» не утворює склад злочину, визначеного ст. 382 КК України, оскільки ця норма закону не містить в переліку такого судового рішення, як «ухвала слідчого судді», а тому виключає кримінально-караність такого діяння, як: «умисне невиконання ухвали слідчого судді».

В свою чергу, відповідно до вимог ч. 4 ст. 3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Отже слідчим наведено цілком обгрунтовані доводи на користь необхідності закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст. 110 КПК України постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

У свою чергу слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої дізнавачем постанови.

На думку колегії суддів, наведені положення кримінального процесуального закону при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження слідчим дотримані, а викладені у скарзі ОСОБА_7 доводи належним чином перевірені слідчим суддею, який дійшов правильного висновку про обґрунтованість постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Також слід звернути увагу, що ані скарга до слідчого судді, ані апеляційна скарга ОСОБА_7 не містять належним чином обґрунтованих доводів на користь того, що слідчим проведено неповне та необ`єктивне розслідування, з огляду на наведені вище норми, а отже відсутні й підстави стверджувати, що постанова прийнята передчасно без відповідного вмотивування.

Так, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчим в ході досудового розслідування проведено ряд слідчих дій на встановлення обставин кримінального провадження та проаналізовано отримані докази, що на думку колегії суддів свідчить про всебічне, повне і неупереджене дослідження слідчим обставин кримінального провадження, внесеного за ч. 3 ст. 382 КК України.

ОСОБА_7 , ставлячи вимоги у своїй скарзі про проведення певних процесуальних дій у кримінальному провадженні, жодним чином не обгрунтовує їх необхідність через призму вже встановленого слідчим факту відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, в діях працівників Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області, з огляду на відсутність у диспозиції цієї статті посилання на невиконання саме «ухвали слідчого судді», на чому ОСОБА_7 і наполягає.

Враховуючи наведене, колегія не вбачає підстав вважати, що розслідування у закритому кримінальному провадженні проведено неповно чи необ`єктивно, а рішення про його закриття винесено без відповідного обґрунтування. До того ж ОСОБА_7 не навів доводів, які б переконали у зворотному.

З огляду на це, рішення слідчого судді є законним та вмотивованим, а апеляційні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02 липня 2024 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3