Справа № 682/2632/24
Провадження № 1-кп/682/190/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000201 від 13.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мирутин Славутського району Хмельницької області, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

12.10.2024 року близько 15:45 години ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав словесний конфлікт з колишньою дружиною ОСОБА_5 , під час якого у ОСОБА_4 , виник умисел на нанесення умисних тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення умисних тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , діючи умисно, долонями обох рук, умисно узяв останню за обидві руки та стиснувши пальці рук умисно почав тягнути її за обидві руки, спричинивши умисні тілесні ушкодження у вигляді: множинних синців передньо-зовнішньої і внутрішньої поверхонь правого плеча, передньої та передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча. Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення умисних тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , умисно двічі вкусив останню за праве та ліве плечі, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 , яка відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидії домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства, умисні тілесні ушкодження у вигляді: двох синців з осадненнями лівого та правого плечей, які відносяться до висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

28.10.2024 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 за ініціативи потерпілої було укладено угоду про примирення.

Відповідно до умов вказаної угоди потерпіла та обвинувачений у кримінальному провадженні № 0000201 від 13.10.2024 добровільно, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 125 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження.

У даній угоді сторони дійшли взаємної згоди щодо міри покарання, яку має понести обвинувачений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Крім того, на підставі ст. 91 ч. 1 п. 5 КК України, застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у вигляді проходження програми для кривдників.

Також в угоді зазначено, що обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, щиро розкаюється, підтвердив обставини вчинення ним правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України. Підтримав угоду, заявив про здатність виконати умови угоди, та ствердив, що його позиція є добровільною, жодного тиску при укладанні угоди нього не здійснювалось.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала угоду про примирення, повідомила, що дана угода укладена добровільно, тому просила суд затвердити угоду на викладених в ній умовах. Повідомила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Зазначила, що їй повністю зрозумілі наслідки укладення угоди про примирення.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначила, що угода відповідає встановленим вимогам КПК України, підстави, передбаченні ч. 7 ст. 474 КПК України, для відмови в затвердженні угоди відсутні, тому не заперечувала проти затвердження угоди.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно зі ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно з вимогами ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України.

Таким чином, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: нанесення умисних легких тілесних ушкоджень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання, у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, із застосуванням відносно ОСОБА_4 обмежувального заходу у вигляді проходження програми для кривдників строком на один місяць.

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців (ч. 3 ст. 91-1 КК України).

Установлено, що підстав для вирішення питань, пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого, немає.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення від 28.10.2024, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 60000201 від 13.10.2024, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому узгоджене в угоді покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у вигляді проходження програми для кривдників строком на 1 місяць.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

Обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

Потерпілою виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, нероз`яснення їй наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст. 474 КПК України;

Прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1