справа № 208/8839/23
№ провадження 1-кп/208/80/24
ВИРОК

Іменем України

01 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,захисника ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0001102, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляй Поле Запорізької області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працевлаштований, неодружений, на утриманні має малолітню дитину 2015 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23.10.2007 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.3, 309 ч.2, 315 ч.2, 317 ч.1, 15 ч.2 152 ч.1, 297, 70 КК України, до 5 років позбавлення волі;

- 11.11.2008 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 24.05.2013 року по відбуттю строку покарання;

- 22.09.2014 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. 186 ч.2, 304 ч.1, 70 КК України, до 4 років позбавлення волі, звільнився 22.11.2019 року умовно-достроково на 4 місяці 16 днів;

- 24.09.2021 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1, 4 КК України, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09.06.2022 року, до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 31.05.2023 року умовно-достроково на 6 місяців 04 дні,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучі раніше судимим за корисливі злочину, знов вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

Приблизно о 23.00 годині 30.07.2023 року, ОСОБА_9 разом з раніше знайомою ОСОБА_5 , перебував в районі будинку АДРЕСА_3 , де проходячи повз залізничної колії, остання перечепившись впала.

Під час падіння, з кишені ОСОБА_10 випав належний їй мобільний телефон «Xiaomi Redmi 10», і Назін, реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України 24.02.2022 року, скориставшись тим, що потерпіла тимчасово втратила контроль за своїм майном, зазначений мобільний пристрій підібрав та привласнив.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_9 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, мобільним телефоном ОСОБА_10 в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій майнової шкоди в розмірі його вартості, в сумі 4 783,20 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину при вищезазначених обставинах не визнав, та пояснив суду наступне.

З потерпілою ОСОБА_10 раніше знайомий. Разом їздили працювати на сільськогосподарських роботах. 30.07.2023 року разом вживали алкоголь. Прямуючи додому та проходячи повз залізничної колії, ОСОБА_10 впала. Він побачив телефон та вирішив його взяти, щоб подзвонити. Так як ОСОБА_10 була п`яна та пішла, телефон вирішив віддати їй пізніше. Телефон потерпілої в ломбард не закладав.

Вина ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду справи:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила суду, що з обвинуваченим раніше знайома, разом їздили працювати на сільськогосподарських роботах. 30.07.2023 року разом вживали алкоголь. При собі в неї був мобільний телефон. Телефон Назіну вона не давала. Коли вони проходили через залізничну колію, вона впала та розбила голову. Коли прийшла до додому, виявила відсутність свого телефону.

Мобільний пристрій їй повернуто. Ніяких претензій до обвинуваченого вона не має;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_9 її співмешканець. Потерпілу бачила один раз, коли разом працювали на сільськогосподарських роботах. 30.07.2023 року вона дещо посварилась з Назіним, і той пішов з квартири. Повернувся вночі. При собі мав телефон «Редмі 10» синього кольору. Сказав, що телефон належить ОСОБА_10 і його потрібно їй повернути. Через день, коли вона перебувала вдома, прийшли працівники поліції та повідомили, що ОСОБА_10 заявила про крадіжку телефону. Мобільний телефон знаходився вдома і вона винесла та віддала його. Телефон ОСОБА_10 вона в ломбард не закладала;

- як підстави початку досудового розслідування витягом з ЄРДР від 02.08.2023 року з правовою кваліфікацією ст. 185 ч.4 КК України, з фабулою про звернення ОСОБА_5 про те, що 30.07.2023 року ОСОБА_6 перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , таємно викрав належний їй мобільний телефон «Redmi 10» (т.2 а.с. 1);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_5 від 02.08.2023 року з вищезазначеними обставинами, документами на викрадений мобільний телефон (т.2 а.с. 8, 18);

- протоколом огляду місця події, яким зафіксована обстановка на місці вчинення злочину, фото таблицею до слідчої дії (т.2 а.с. 8-12);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 як особу, з яким перебувала разом 30.07.2023 року та вживала алкоголь (т.2 а.с. 80-84);

- специфікацією до договору фінансового кредиту укладеного ПТ «Ломбард Гарант» з ОСОБА_11 від 31.07.2023 року, відповідно до якого предметом застави є мобільний телефон «Xiaomi Redmi 10» (т.2 а.с. 55);

- заявою свідка ОСОБА_11 від 15.08.2023 року про добровільну видачу мобільного телефону (т.2 а.с. 24);

- протоколом огляду мобільного телефону, яким зафіксовані його індивідуальні ознаки, зазначеним речовим доказом у справі (т.2 а.с. 25-30);

ІМЕІ мобільного телефону«Xiaomi Redmi 10», зазначений в документах наданих потерпілою, ідентичний ІМЕІ такого ж телефону зазначеного в специфікації до договору фінансового кредиту, ідентичний ІМЕІ встановленого під час огляду телефону.

- протоколом огляду відеозапису в приміщенні ПТ «Ломбард Гарант» за 31.07.2023 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила, що в приміщенні зазначеної установи перебуває вона та обвинувачений ОСОБА_9 (т.2 а.с. 63-71);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 як особу, з яким вона мешкає разом, та який 31.07.2023 року запропонував їй закласти в ломбард мобільний телефон, який той начебто знайшов (т.2 а.с. 72-77);

- протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_10 , відповідно до якого остання підтвердила обставини вчинення відносно неї злочину. Мобільний телефон був у неї в кишені. Коли вона перечепившись впала, ОСОБА_9 допомагав їй підвестись. Коли вони розійшлись, вона виявила відсутність мобільного телефону та повернулась на місце свого падіння. Мобільного телефону не знайшла. По приходу додому, з мобільного телефону співмешканця почала дзвонити на свій телефон, але він був вимкнутий, хоча мав ще більш ніж половину заряду батареї (т.2 а.с. 85-91);

- протоколом слідчого експерименту з обвинуваченим Назіним, відповідно до якого останній підтвердив факт крадіжки мобільного телефону у потерпілої, який випав у останньої з кишені після падіння (т.2 а.с. 119-123)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_9 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Не визнання обвинуваченим своєї вини є його правом на власний розсуд формувати лінію свого захисту.

На думку суду, позиція ОСОБА_9 щодо не визнання своєї вини містить захисно-хибний характер, спростовується наведеними вище належними та допустимим доказами у справі, і розцінюється виключно як намагання уникнути відповідальності за вчинення умисного тяжкого злочину.

Показання обвинуваченого, свідка ОСОБА_13 в частині того, що остання не здавала 31.07.2023 року мобільний телефон потерпілої в ломбард, спростовано об`єктивними доказами специфікацією до договору фінансового кредиту від 31.07.2023 року, дослідженими матеріалами відео фіксації камер внутрішнього спостереження ломбарду від 31.07.2023 року.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Всі досліджені докази у справі є допустимими, у своїй достовірності, сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, незалежного підтвердження один одного, послідовності, встановлюють сукупність обставин справи, що утворюють об`єктивну сторону діяння визначає його суб`єктивну сторону. Будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цього розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і Назін поза розумним сумнівом є винним у його вчиненні, судом виключається.

У відповідності до ч.3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд підстав не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання, обвинувальний акт не містить.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання обрання виду та міри покарання Назіну, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше судимим, вину не визнав, скарг за місцем мешкання на останнього не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога він не перебуває, враховує принцип індивідуалізації покарання.

Санкція ч.2 ст. 185 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

За відсутністю підстав передбачених ст. 69 КК України, саме такий вид покарання судом застосовується.

Міра покарання обвинуваченому ОСОБА_14 встановлюється судом з урахуванням повного аналізу досліджених матеріалів справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення та доводів сторони захисту, наведених норм кримінального законодавства.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, яка є другорядною, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_9 вчинив умисний тяжкий злочин в період умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком.

Частинами 1 та 4 ст. 71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому мінімального покарання встановленого санкцією ст. 185 ч.4 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України та приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком у виді 6 місяців позбавлення волі, з відбуттям остаточно призначеного покарання у виді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Суд вважає, що саме таке покарання є законним, справедливим та достатнім, для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково, у виді 6 місяців позбавлення волі, приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 24.09.2021 року, зміненого 09.06.2022 року Запорізьким апеляційним судом, остаточно призначивши ОСОБА_6 до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_6 покарання, рахувати з 26.09.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи у сумі 200 гривень.

Питання речових доказів вирішити за належністю мобільний телефон, знявши арешт з майна залишити у власника, специфікацію до договору фінансового кредиту, зберігати при справі.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити раніше обраний, у виді тримання під вартою.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1