Справа № 386/1627/24
Провадження № 1-кс/386/265/24
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2024 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Голованівськ Кіровоградської області клопотання старшого слідчого слідчого відділення Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000560 від 11.05.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красногірка Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , обіймав посаду стрільця-помічника гранатометника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого:

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

встановив:

Слідча звернулася до суду із зазначеним клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, включно по 13.01.2025 року, посилаючись на те що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 №16 солдата ОСОБА_4 призначено для проходження служби на посаду гранатометника 1-го гранатометного відділення, військової частини НОМЕР_1 . Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Таким чином, з 26.02.2022 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 26.02.2022, приступив до виконання військового обов`язку - проходження військової служби. Так, відповідно до п.п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Проходячи військову службу на посаді стрілець - помічник гранотометника, гранотометного відділення, взводу вогневої підтримки, роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 як військовослужбовець відповідно до ст.ст. 11, 16-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитися до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Згідно зі ст.ст. 2, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки і поставлені йому завдання; зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватися військової дисципліни; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни; неухильно виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття. Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Так, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у відповідності до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 року, Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022 року, почав діяти воєнний стан в Україні, який неодноразово безперервно продовжувався указами Президента України та діяв до теперішнього часу.

За викладеного вище, ОСОБА_4 , 31.10.2023 приблизно о 22:00 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-помічника гранатометника, гранатометного відділення, взводу вогневої підтримки, роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , умисно діючи в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та ухилявся від проходження військової служби, перебуваючи в різних місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не було пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

13.11.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, відомості про його особу, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на волі він з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та неможливість більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків та запобігти наведеним ризикам. Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання з тих же підстав, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за обставин, викладених в повідомленні про підозру від 13.11.2024 року. Підозра наразі обґрунтована вагомими доказами, які залучені до клопотання, а саме: - повідомленням командира військової частити НОМЕР_1 щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України; - матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби у військовій частині НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , від 13.11.2024 року, який вказав, що ОСОБА_4 31.10.2023 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, на телефонні дзвінки не відповідав; - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 14.11.2024 року, який вказав, що ОСОБА_4 31.10.2023 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин. Отримавши особисто повістку про виклик до слідчого Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області на 05.12.2024 року о 09:00 год. ОСОБА_4 проігнорував обов`язок, визначений п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України.

06.12.2024 року о 14:11 год. ОСОБА_4 був затриманий старшою слідчою СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 згідно п. 1 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991). Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті у вигляді тримання під вартою.

Частиною 3 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом із цим, згідно положень ч. 4 ст. 185 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

В листі Верховного суду від 03.03.2022 №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» звернуто увагу судів на те, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію рф проти України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке є тяжким злочином, який вчинено в умовах воєнного стану, раніше не судимий, не працює, заробітку та міцних соціальних зв`язків не має, за місцем проживання характеризується задовільно, а тому існують ризики, що перебуваючи на волі він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 1 ст. 177 КПК України), з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та запобігання вказаному ризику, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, адже жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований, без визначення розміру застави.

При цьому, слідчий суддя виходить із наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, і застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою надає перевагу необхідності забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-196, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто по 13.01.2025 року включно.

Копію ухвали для виконання, нагляду та контролю направити слідчому, прокурору, начальнику Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, начальнику ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор".

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1