Справа № 333/7097/24
Провадження № 1-кс/333/2276/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000022 від 09.05.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі (далі за текстом - ТУ ДБР у м. Мелітополі), ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000022 від 09.05.2024 року.

Заявлена скарга обґрунтована тим, що ТУ ДБР у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000022 від 09.05.2024 року за заявою ОСОБА_3 . Так, 18.07.2024 року ОСОБА_3 звернулась до ТУ ДБР у м. Мелітополі із заявою про залучення її як потерпілої по справі. Разом з тим, 03.08.2024 року від ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_3 отримала постанову про відмову у визнанні потерплою від 24.07.2024 року. У зв`язку з чим, скаржник просить слідчого суддю скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000022 від 09.05.2024 року та зобов`язати ТУ ДБР у м. Мелітополі повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.07.2024 року про залучення до кримінального провадження № 0000022 від 09.05.2024 року, як потерпілої.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 просила скаргу задовольнити в повному обсязі.

Старший слідчий ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, був сповіщений належним чином, надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, у задоволенні скарги відмовити.

Розглянувши матеріали скарги, дослідивши наявні докази, заслухавши пояснення заявник ОСОБА_3 , судом встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.04.2024 задоволено частково скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано посадових осіб Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву ОСОБА_3 за фактом вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 425 КК України.

Як вбачається з листу від 16.05.2024 № 1528вих.-24 за підписом прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, підслідність наведеного вище кримінального правопорушення визначено за слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі.

18.07.2024 року ОСОБА_3 звернулась до ТУ ДБР у м. Мелітополі із заявою про залучення її як потерпілої по кримінальному провадженню № 0000022.

Постановою ТУ ДБР у м. Мелітополі про відмову у визнанні потерпілим від 24.07.2024 р. відмовлено ОСОБА_3 у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000022, внесеному до ЄРДР 09.05.2024 р.

Із змісту вказаної вище постанови ТУ ДБР у м. Мелітополі слідує, що підставою для відмови є недостатність доказів щодо завдання ОСОБА_3 моральної або майнової шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди (ч. 1). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2). За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5). Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб (ч. 6).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 (скаржник) є донькою загиблого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 .

Положеннями п. 3.3. Інструкції про організацію поховання військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження військової служби, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 05.06.2001 № 185 визначено, що особисті речі загиблого (померлого) військовослужбовця передаються за актом під особистий підпис одного з членів сім`ї, близьких родичів або спадкоємців загиблого (померлого).

За приписами п. 4.2. наведеної вище Інструкції, старший команди при собі зобов`язаний мати повідомлення про смерть та інші необхідні документи про обставини смерті, а також усі власні речі, цінності та документи загиблого (померлого) військовослужбовця і акти на них для передачі сім`ї, близьким родичам або спадкоємцям.

Як свідчить зміст листу від 03.02.2024 р. № 1961/986 командира військової частини НОМЕР_1 , особисті речі старшого сержанта ОСОБА_5 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 було передано громадянці ОСОБА_6 .

В ході розгляду скарги ОСОБА_3 надала пояснення, згідно з якими ОСОБА_6 не є членом сім`ї, близьким родичем або ж спадкоємцем загиблого (померлого) ОСОБА_5 .

Отже, як стверджувала ОСОБА_3 , у зв`язку з безпідставною передачею військовою частиною НОМЕР_1 власних речей загиблого іншій сторонній особі, а не скаржнику ( ОСОБА_3 ), як члену сім`ї, останній завдано моральної та майнової шкоди внаслідок наведених вище неправомірних дій військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, оскільки матеріалами скарги підтверджується наявність очевидних і достатніх підстав вважати, що кримінальним правопорушенням за ч. 4 ст. 425 КК України у кримінальному провадженні за № 0000022 завдано ОСОБА_3 моральної та майнової шкоди, слідчий суддя дійшла висновку, що заявлена у цій справі скарга є обґрунтованою, доведеною та такою, що ґрунтується на нормах чинного законодавства. У зв`язку з чим, задовольняється слідчим суддею повністю.

Керуючись ст. ст. 306, 307, 369-372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000022 від 09.05.2024 року - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000022 від 09.05.2024 року.

Зобов`язати старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.07.2024 року про залучення до кримінального провадження № 0000022 від 09.05.2024 року, як потерпілої.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1