Справа № 466/8592/23
Провадження № 1-кп/466/307/24
У Х В А Л А

12 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

учасники провадження

секретар судових засідань ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у кримінальному провадженні №0000969 від 12.06.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у частині обвинувачення у зв`язку із декриміналізацією,

в с т а н о в и в:

У провадженні Шевченківського районного суду м.Львова перебуває вказане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Так, ОСОБА_4 , 09.06.2023, в проміжок часу з 13:20 год. по 20:35 год. повторно, в умовах воєнного стану, який введено в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», маючи умисел на крадіжку чужого майна, таємно, з корисливих мотивів, використавши платіжну банківську картку банку «ПУМБ» № НОМЕР_1 , належну потерпілому ОСОБА_5 , шляхом розрахунку за придбані товари у магазинах, викрав із неї грошові кошти в загальній сумі 2 346,60 гривень.

Крім цього, ОСОБА_4 , 09.06.2023 в проміжок часу з 12:30 год. по 13:00 год. повторно, в умовах воєнного стану, який введено в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебуваючи у приміщенні кухні в квартирі АДРЕСА_1 , маючи умисел спрямований на крадіжку чужого майна, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, попередньо переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, а від так не зможе завадити довести йому до кінця його злочинного наміру, таємно викрав майно, яке на правах приватної власності належить ОСОБА_5 , а саме, мобільний телефон торгової марки «Redmi», у корпусі темно голубого кольору, сенсорний, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 . Довівши свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_4 із місця скоєння злочину із викраденим майном втік, завдавши своїми діями потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2 650 грн.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні звернулася до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження стосовно інкримінованих обвинуваченому епізодів крадіжок на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених діянь, оскільки Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року змінено вартість викраденого майна, яка необхідна для визначення правопорушення як кримінально караного, а розмір викраденого майна, який ставиться обвинуваченому в провину в цих епізодах є меншим від 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2023 році становить 2684 грн., а отже не утворює складу злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тому просить провадження в частині цих епізодів закрити.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримав.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши справу № 278/1566/21, зробила наступний висновок у Постанові від 07 жовтня 2024 року щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки «Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.»

Отже, з 09.08.2024 змінився розмір крадіжки, який визначає кримінальну відповідальність за такі дії.

Внесені зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому що скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Отже, на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованих дій 2024 рік, мінімальна сума вартості викраденого майна, як ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, повинна становити не менше 2684,00грн. З досліджених матеріалів даного судового провадження встановлено, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна по інкримінованих йому двох епізодах становила менше 2684,00грн.

Передбачені ч.1 ст.5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

Крім того, згідно п.4 -1 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що з 09.08.2024 року втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність чистини діянь, які ставляться у провину ОСОБА_4 , а останній не заперечує проти закриття кримінального провадження щодо нього у відповідній частині обвинувачення у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження в частині обвинувачень за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

При цьому, суд продовжує судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.357 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 на підставі ст. 129 КК України слід залишити без розгляду.

Витрати, пов`язані із залученням експертів чи на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешти у даному кримінальному провадженні не накладались.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 284, 479-2 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000969 від 12.06.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України (епізоди за 09.06.2023 на суму 2 346,60грн. та епізод від 09.06.2023 на суму 2 650,00грн.) - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000969 від 12.06.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.357 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

Речовий доказ: мобільний телефон торгової марки «Redmi» у корпусі темно голубого кольору, сенсорний, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Копію даної ухвали направити до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_6