Справа № 134/1769/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду селища Крижопіль Вінницької області кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000278 від 02.08.2024 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. с. Студене Піщанського району Вінницької області, громадянина України, із загальною середньою освітою, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, на утримані двоє малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , в порушення ст. ст. 64, 68 Конституції України, Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, будучи громадянином України, перебуваючи на її території, володіючи інформацією про способи та порядок здійснення охорони державного кордону України, усвідомлюючи існування обмежень щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, діючи умисно, організував незаконне переправлення громадян України через державний кордон України на територію Республіки Молдова.

Так, 01.08.2024 року, ОСОБА_4 , який проживає у прикордонній зоні, зателефонував інспектору прикордонної служби 1 категорії (снайпер 4 групи) відділу інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по НОМЕР_1 прикордонному загону ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , який у розумінні пункту 1 примітки до статті 364 КК України є службовою особою, та запропонував переправляти осіб чоловічої статі через державний кордон України на територію Республіки Молдова за грошову винагороду.

13.08.2024 року у смт. Піщанка, Тульчинського району, Вінницької області неподалік «Оптової бази», у ході зустрічі, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, запропонував ОСОБА_6 переправити через державний кордон України на територію Республіки Молдова ОСОБА_7 , який є особою призовного віку, висловивши обіцянку про надання неправомірної вигоди у розмірі від 500 до 1000 доларів США за вчинення ним в інтересах ОСОБА_7 дій з використанням службового становища, а саме доведенні ОСОБА_7 до кордону з Республікою Молдова, у порушення вимог правового режиму воєнного стану, поза межами контрольно-пропускних пунктів.

У подальшому ОСОБА_4 з метою особистого збагачення, реалізуючи умисел на організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України за грошові кошти у розмірі 500 доларів США, 18.08.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 , неподалік «Оптової бази» повторно зустрівся з ОСОБА_6 та у ході розмови встановив місце перетину кордону ОСОБА_7 , а саме неподалік АДРЕСА_2 . Також він домовився з ОСОБА_6 про виконання його ролі як провідника та доведенні ОСОБА_7 до кордону з Республікою Молдова в обхід спостережних постів Державної прикордонної служби України. Крім того, ОСОБА_4 взяв на себе зобов`язання самостійно доставити ОСОБА_7 до визначеного місця неподалік с. Грабарівка, Тульчинського району, Вінницької області.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 організував та сприяв у незаконному перетині кордону ОСОБА_7 .

22.08.2024 року ОСОБА_4 , надавши засіб для реалізації організованого ним злочинного плану, за допомогою автомобіля, який перебуває у його користуванні марки та моделі «ГАЗ - 53» д.н.з. НОМЕР_2 , доставив ОСОБА_7 до раніше визначеного місця перетину державного кордону України неподалік АДРЕСА_2 , де познайомив з ОСОБА_6 , усунувши перешкоду для обходу ОСОБА_7 спостережних постів Державної прикордонної служби України.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 369 Кримінального Кодексу України, тобто обіцянка службовій особі надати їй неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої використанням службового становища та частиною 3 статті 332 Кримінального Кодексу України тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння вчиненню таких дій, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене з корисливим мотивом.

25 вересня 2024 року між прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 в кримінальному провадженні № 0000278 від 02.08.2024 року, укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 369 КК України, на таких умовах:

ОСОБА_4 , добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 369 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину, співпрацював у викритті кримінальних правопорушень, вчинених ним та іншими особами, характеризується з позитивного боку, з власної ініціативи звернувся до сторони обвинувачення з метою застосування до нього особливого порядку кримінального провадження, на обліках лікарів-наркологів та лікарів-психіатрів не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що є обставинами, які пом`якшують покарання; обставини що обтяжують покарання не встановлено; сторони погодили призначити ОСОБА_4 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням статті 69 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без додаткового покарання, що передбачене в санкції, на підставі ст. 75 КК України - звільнити від відбування покарання з випробуванням; за кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 369 КК України у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 гривень. Враховуючи положення частини 3 статті 72 КК України узгоджене покарання виконувати самостійно.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України.

Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінальниз правопорушень визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, види покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав його захисник - адвокат ОСОБА_5 .

Прокурор пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та просить затвердити угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена згідно із законом, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннях, які згідно ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, те що він характеризується з позитивного боку, раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також його ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69, 75 КК України, та призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання нижчого від найнижчої межі, ніж зазначено у санкції ч. 3 ст. 332 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без додаткових покарань, із застосуванням статті 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та застосувати п. п. 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

При цьому відповідно до положень 77 КК України, суд не вбачає наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, оскільки ОСОБА_4 таких посад не займає, що також передбачено умовами угоди про визнання винуватості. Разом з тим, суд не вбачає застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією частини статті, у виді конфіскації майна, враховуючи обставини справи.

Таким чином, узгоджена вид і міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років без додаткових покарань, передбачених санкцією частини статті КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки, та ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі чотириста тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 гривень є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що укладену 25 вересня 2024 року між прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України слід затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням статті 69, статті 75 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без призначення додаткових видів покарань, що передбачені санкцією, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки, застосувавши п.п. 1, 2 ч. 1 чт. 76 КК України; за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України покарання у виді штрафу у розмірі чотириста тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 гривень. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначені покарання виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу в законну силу вироку суду залишити в силі. Заставу повернути заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено, витрати на залучення експертів в межах даного кримінального провадження також відсутні.

Крім того судом застосовується до обвинуваченого вимоги ст. 72 КК України щодо зарахування в строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд -

ухвалив:

Укладену 25 вересня 2024 року, між прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 369 КК України - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 369 КК України, і призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання:

- за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням статті 69 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без призначення додаткових видів покарань, що передбачені санкцією. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок, виконувати самостійно.

Початок іспитового строку обраховувати з дня ухвалення вироку, тобто 15 листопада 2024 року.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк затримання, а саме: з 22 серпня 2024 року (фактичного затримання) по 26 серпня 2024 року включно, з розрахунку один день затримання за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , який застосований ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2024 року залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю, яким згідно повідомлення ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» від 27.08.2024 року № 4/8924, внесено заставу, згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2024 року.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року та ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2024 року.

Речові докази:

- автомобіль марки ГАЗ-53-19, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який переданий на зберігання СПД №1 ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області - повернути власнику ОСОБА_4 за належністю;

- документи про реєстрацію транспортного засобі - технічний паспорт « НОМЕР_3 », власником якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути власнику ОСОБА_4 за належністю;

- мобільний телефон марки Samsung J2, ІМЕІ1: НОМЕР_4 та ІМЕІ2: НОМЕР_5 , власником якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути власнику ОСОБА_4 за належністю;

- грошові кошти, а саме: 9350 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 копійок, які передані на відповідне зберігання до відділення № 220/01 АБ «Укргазбанк», повернути власнику ОСОБА_4 за належністю;

- грошові кошти, а саме: 1901 (одна тисяча дев`ятсот один) Доларів США, 1450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) Євро, які передані на відповідне зберігання до відділення № 220/01 АБ «Укргазбанк», повернути власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Крижопільський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень,

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя