ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14217/24

Провадження № 11-кп/4820/520/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001101 від 01.04.2024, за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2024 стосовно обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Журавно Жидачівського району Львівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні батька - інваліда другої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України від відбування цього покарання ОСОБА_6 звільнено з випробовуванням, із встановленням іспитового строку терміном 3 (три) роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.4 ч.3 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок» для повнолітніх суб`єктів пробації .

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено попередній, у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України транспортні засоби: «Nissan Navara» номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 та «Volkswagen Golf 3» номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_2 конфісковано.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 33320 грн. 32 коп. документально підтверджених витрат на залучення експертів.

Скасовано арешт, накладений на речові докази ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 05.04.2024.

Питання речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду стосовно ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання, скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін. Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, апелянт вважає, що вказане судове рішення стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Зазначає, що поза належною увагою суду першої інстанції залишився факт того, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, пов`язаний із незаконним придбанням, носінням і зберіганням вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, був затриманий працівниками поліції із великою кількістю небезпечних для себе та оточуючих предметів. Окрім того, суд безпідставно врахував, як одну із підстав для застосування ст. 75 КК України, те, що обвинувачений більше року проходив військову службу по мобілізації. Разом з тим він, як особа, яка перебувала на військовій службі, добре знав про критичну нестачу зброї та боєприпасів у Збройних Сил України, необхідних для захисту країни від російської агресії, але це не зупинило його у вчиненні злочину. Обвинувачений не повідомив про знайдену зброю та боєприпаси, не передав її для потреб ЗСУ. Також, судом, не в повній мірі, враховано суспільну небезпеку, вчиненого ОСОБА_6 злочину, який становить загрозу не лише для окремих громадян, а й суспільства та держави в цілому. При цьому, зброя та боєприпаси не були необхідними обвинуваченому для самозахисту, оскільки не було прямих загроз для нього та його сім`ї, а також він не був позбавлений можливості отримати відповідну зброю для захисту, у законний спосіб, у встановленому державою порядку. На переконання сторони обвинувачення, вказане викликає обґрунтовані сумніви у щирості показань обвинуваченого щодо мотивів вчинення злочину - «взяв для власних потреб», оскільки таких потреб у нього не було і використовувати ці об`єкти для законних цілей він не міг. Також, судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, безпідставно враховано наявність на утриманні, в останнього, батька-інваліда другої групи, оскільки дана обставина не підтверджується письмовими доказами кримінального провадження, дослідженими під час судового розгляду, а ґрунтується лише на підставі показань обвинуваченого, без підтверджуючих документів. Уважає, що призначене покарання, із застосуванням ст.75 КК України, є необґрунтованим, у зв`язку з чим судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 КПК України, є підставами для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши характеризуючі дані на обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як установлено судом першої та апеляційної інстанції, у невстановлений досудовим розслідуванням час, одного із днів березня місяця 2024 року ОСОБА_6 , у невстановленому місці, міста Дружківка Донецької області знайшов вогнепальну зброю та бойові припаси, а саме: автомат, який є військовою стрілецькою вогнепальною зброєю 5,45 мм автоматом конструкції Калашникова «АК-74» № НОМЕР_3 , 3678 (три тисячі шістсот сімдесят вісім) патронів, серед яких: 1200 (одна тисяча двісті) патронів, які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,45 мм, 188 (сто вісімдесят вісім) патронів, які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї калібру 308 Win, 440 (чотириста сорок патронів), які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї калібру 308 Win, 30 (тридцять) патронів, які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,45 мм, 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять патронів), які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,56 мм, 3 (три) корпуси промислово виготовлених бойових ручних осколкових оборонних гранат «Ф-1» із уніфікованими підривачами (запалами) типу «УЗРГМ», які у своєму конструктивному поєднанні утворюють бойові ручні осколкові оборонні та наступальні гранати «Ф-1 та 4 (чотири) корпуси промислово виготовлених бойових ручних осколкових наступальних гранат «М 67» з підривачами (запалами) типу «М213» виробництва США, які у своєму конструктивному поєднанні утворюють бойові ручні осколкові оборонні та наступальні гранати «М67», які незаконно, а саме в порушення вимог п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622, без передбаченого законом дозволу, привласнив, помістив їх в автомобілі «Nissan Navara» номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 та «Volkswagen Golf 3» номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_2 (який знаходився на причепі) та незаконно зберігав і носив їх без передбаченого законом дозволу, шляхом переміщення у вказаних транспортних засобах, до 18 год. 30 хв. 01.04.2024 - до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції, із цих транспортних засобів, на блок пості, що на автодорозі М-30 «Стрий-Ізварине», поблизу с. Давидківці Хмельницької ОТГ Хмельницької області.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, колегією судді не переглядаються.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, у порядку ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України є обґрунтованими.

При призначенні покарання ОСОБА_6 та при вирішенні питання про звільнення його від відбування покарання з випробуванням судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

А саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, однак характеризується позитивно, є людиною молодого віку, до кримінальної відповідальності притягується вперше, протягом 1 року 10 місяців 14 днів проходив військову службу по мобілізації та здійснював захист Вітчизни від військової агресії рф, має на утриманні батька інваліда другої групи, що суд визнає обставинами, які пом`якшують йому покарання.

Крім того, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнав щире каяття, останнього, визнання вини у вчиненні цього злочину, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Разом з тим, поза увагою суду залишилися ті обставини, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, пов`язаний із незаконним придбанням, носінням і зберіганням вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, був затриманий працівниками поліції із великою кількістю небезпечних для себе та оточуючих предметів, зокрема: з одним автоматом, 3 678 патронами різного калібру, 7 гранами з підривачами до них.

Також, судом, не в повній мірі, враховано суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_6 злочину, який становить загрозу не лише для окремих громадян, а й суспільства та держави в цілому. Обвинувачений привласнив собі смертельну зброю - автомат ОСОБА_9 , який може стріляти чергами, з великою чисельністю боєприпасів до неї, а також 7 бойових гранат, які могли бути використанні для масового ураження великої кількості людей та призвести до значних руйнувань.

Суд не звернув увагу і на те, що обвинувачений, самим перевезенням цих об`єктів, наражав на небезпеку значну кількість людей, і запобігти тяжким наслідкам вдалося лише внаслідок своєчасного виявлення та припинення злочину правоохоронними органами.

Крім того, судом не враховано не лише смертоносність, вилученої у ОСОБА_6 зброї та боєприпасів, їх небезпечність, а й їх велику кількість.

При цьому, вони не були необхідними обвинуваченому для самозахисту, оскільки не було прямих загроз для нього та його сім`ї, а також він не був позбавлений можливості отримати відповідну зброю для захисту у законний спосіб, у встановленому державою порядку.

Таким чином, вказане викликає обґрунтовані сумніви у щирості показань обвинуваченого щодо мотивів вчинення злочину - «взяв для власних потреб», так як таких потреб у нього не було і використовувати ці об`єкти для законних цілей він не міг.

Також, суд першої інстанції безпідставно врахував як одну із підстав, для застосування ст. 75 КК України, те, що обвинувачений більше року проходив військову службу по мобілізації, оскільки він, як особа, яка перебувала на військовій службі, добре знав про критичну нестачу зброї та боєприпасів у Збройних Сил України, необхідних для захисту країни від російської агресії, але це не перешкодило йому у вчиненні злочину. Обвинувачений не повідомив про знайдену зброю та боєприпаси, не передав її для потреб ЗСУ.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про помилковість висновку суду щодо необхідності застосування до призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 положень ст.75 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Досліджені колегією суддів характеризуючі дані стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтверджують необхідність здійснення ним догляду за батьком інвалідом 2 групи, позитивні характеристики з місця проживання та попереднього місця служби, його статус учасника бойових дій, не спростовують такі твердження прокурора.

З огляду на викладене вирок, в частині призначення покарання ОСОБА_6 , підлягає скасуванню з ухваленням, в цій частині, нового вироку, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Керуючись ст.404,405,407,420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2024 стосовно обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_6 , в частині призначення покарання, скасувати.

Ухвалити, у цій частині, новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 , за ч.1 ст.263 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної з моменту проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2