ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

23 жовтня 2024 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши під час судового розгляду кримінального провадження №0002432 від 28.07.2017 року за ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2017 року, -

встановив:

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2017 року, а саме, арешту земельної ділянки площею 0.1 га за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:010:0047, яка зареєстрована за ним на праві приватної власності. Своє клопотання обгрунтував тим, що на час постановлення ухвали слідчим суддею йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, санкція якого передбачає конфіскацію майна. Розгляд клопотання про арешт майна було проведено судом без повідомлення та участі підозрюваного. У подальшому, 12.12.2017 року йому було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України. Після цього, 19.02.2018 року під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0002432 від 28.07.2017 року прокурором ОСОБА_6 прийнято рішення про закриття кримінального провадженні в частині повідомленої ОСОБА_4 підозри за ч. З ст. 368 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу зазначеного кримінального правопорушення. За результатами досудового розслідування до суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002432 щодо нього за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15,ч. 3 ст. 369 КК України. Санкцією частини 2 статті 190 КК України не передбачено покарання у виді конфіскації майна. Санкція частини 3 статті 369 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. При цьому, згідно з обвинувальним актом його обвинувачують у підбурюванні до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовим особам, які займають відповідальне становище за вчинення службовими особами в інтересах того, хто надає таку вигоду дій з використанням наданого їм службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб. За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.Частиною 2 статті 52 КК України визначено, що конфіскація майна є додатковим видом покарання. Оскільки чинним законодавством України про кримінальну відповідальність не передбачено додаткового покарання у виді конфіскації майна за замах на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, вважав, що в подальшому застосуванні арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання відпала потреба, а тому просив його скасувати.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного ОСОБА_4 та просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив з приводу клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки вважає його передчасним.

Заслухавши думку сторін, вивчивши клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , приходжу до наступних висновків.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 174 КПК України обвинувачений, який не були присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження 0002432 ОСОБА_4 обвинувачується за ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України, а саме, у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому та підбурюванні до закінченого замаху на надання неправомірної вигод и службовим особам, які займають відповідальне становище за вчинення службовими особами в інтересах того, хто надає таку вигоду дій з використанням наданого їм службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, санкція ч. 2 ст. 190 КК України не передбачає покарання у виді конфіскації майна.

Разом з тим, санкція ч.3 ст. 369 КК передбачає позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до змісту ст. 52, 59 КК України конфіскація майна є додатковим видом покарання, що полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, та встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 52 КК України за одне кримінальне правопорушення може бути призначено лише одне основне покарання, передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. До основного покарання може бути приєднане одне чи кілька додаткових покарань у випадках та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 68 КК України, при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Слід зауважити, що положення ч. 3 ст. 68 КК України щодо максимальної межі покарання за вчинення замаху стосується строку найбільш суворого виду покарання, визначеного санкцією ч.3 ст. 369 КК України, тобто покарання у виді позбавлення волі. Покарання у виді конфіскації майна у системі покарань за Кримінальним Кодексом України є менш суворим видом покаранням та додатковим згідно санкції ч.3 ст. 369 КК України.

Таким чином доводи обвинуваченого ОСОБА_4 щодо відсутності додаткового покарання у виді конфіскації майна за вчинення замаху на кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 369 КК України, не грунтуються на вимогах Кримінального кодексу України.

Отже, обвинуваченим ОСОБА_4 під час розгляду клопотання не доведено, що відпала потреба у подальшому арешті майна, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 52, 59, 65, 68 КК України, ст.ст. 174, 372-376 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2017 року (справа № 757/46494/17-к), а саме, земельної ділянки площею 0.1 га за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:010:0047, яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1