Справа № 950/3407/23
Номер провадження 1-кп/950/70/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лебединського районного суду Сумської області кримінальне провадження № 0000282 від 23.09.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лебедин, Сумської області, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України;

В С Т А Н О В И В:

В Лебединському районному суді перебуває на розгляді зазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор подавсуду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з тих підстав, що строк його тримання під вартою спливає 14.09.2024 року, розгляд кримінального провадження не закінчено, він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, для зміни їхніх показів на свою користь, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які були взяті до уваги судом під час обрання запобіжного заходу не зникли і не зменшились.

Тому прокурор просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, так як більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про місце, час і дату розгляду справи був сповіщений належним чином.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечив, послався на ту обставину, що в судовому засіданні не було доведено існування ризиків, наведених прокурором та повідомив суду, що вважає можливим для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою теж заперечив, просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

Згідно ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу суд, зокрема, враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зав`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого, наявність судимостей обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вислухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши подане клопотання та матеріали справи, суд враховує, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України чинним законодавством визначено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що на думку суду, свідчить про ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого та підвищує ризик того, що він може ухилитися від суду, так як небезпека ризику переховування може вимірюватися суворістю можливого покарання, яка є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти. Тому, не зважаючи на те, що тяжкість покарання не може бути єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не може не взяти її до уваги.

Також суд бере до уваги, що хоча на час розгляду клопотання вже допитано потерпілого і частину свідків, проте показання інших свідків теж отримуватимуться на стадії судового розгляду усно шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні усіма сторонами кримінального провадження, а суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду і ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при первинному зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом безпосередньо в судовому засіданні.

При цьому суд бере до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тому суд не може взяти до уваги доводи захисника обвинуваченого, в тій частині, що він не має наміру незаконно впливати на свідків і іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Доводи захисника та самого обвинуваченого в тій частині, що його належну процесуальну поведінку на даному етапі розгляду справи зможе забезпечити домашній арешт теж, на думку суду, не можуть бути взятими до уваги, так як в судове засідання не було надано доказів того, що застосування будьякого іншого, більш м`якого запобіжного заходу крім тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Тому суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 матиме можливість переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, незаконно впливати на свідків та дослідження інших доказів.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 вчинено з застосуванням насильства та враховує вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, які дають право суду не визначати розміру застави у кримінальному провадженні.

За таких обставин суд дійшов до висновку про неможливість застосування домашнього арешту, застави, інших більш м`яких запобіжних заходівта вважає за необхідне з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків продовжити ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів без визначення застави.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 178, 197, 199, 331, 371-372 КПК України;

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лебедина, Сумської області, українцю, громадянину України, не одруженому, освіта середня, не працюючому, зареєстрованому та фактично проживаючому по АДРЕСА_1 , продовжити строк тримання під вартою у секторі для тримання осіб, взятих під варту при ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116) на строк до 24 год. 10 листопада 2024 року без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, взятою під варту в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_6