Справа № 148/1726/23
Провадження №11-кп/801/728/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000342 від 14.04.2023 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.04.2023, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області, громадянки України, з неповною вищою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 призначеного на посаду водія - електрика радіолокаційної станції військової частини НОМЕР_1 , одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.04.2023 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 186 КК України до 6 місяців арешту;

06.12.2023 Вінницьким апеляційним судом Вінницької області змінено вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.04.2023 в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання:

-за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є його власністю;

-за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 15 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- за ч. 3 ст. 357 КК України, призначивши йому покарання у виді 3 років обмеження волі;

-за ч. 3 ст. 289 КК України у виді 12 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.04.2023, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишено до набирання вироку законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 вирішено рахувати з часу набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк перебування під вартою попереднього ув`язнення з 14.04.2023, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту затримання ОСОБА_9 з 14.04.2023.

Позов ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди спричиненої злочином у розмірі 243694,40 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої злочином у розмірі 2 592 000 (два мільйони п`ятсот дев`яносто дві тисячі) гривень та витрати понесені потерпілою на правову допомогу у розмірі 25000 грн (двадцять п`ять тисяч) гривень. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом першої інстанції встановлено, що солдат ОСОБА_9 проходячи військову службу на посаді водія - електрика радіолокаційної станції військової частини НОМЕР_1 в порушення ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 3, 27, 41, 68 Конституції України, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 , маючи довготривалі боргові матеріальні зобов`язання, перебуваючи в скрутному матеріальному становищі через участь у он-лайн іграх та ставках і систематично користуючись послугами ломбарду, будучи притягненим до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, будучи обізнаним про введення в Україні воєнного стану, вирішив вчинити нові корисливі насильницькі злочини.

Так, ОСОБА_9 , володіючи відомостями про приватне життя своєї знайомої ОСОБА_12 вирішив вчинити на неї напад, та умисне заподіяння останній смерті, з метою незаконного заволодіння її майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлену слідством точну дату час та місці, однак не пізніше 22:16 год. 08.04.2023 ОСОБА_9 , використовуючи малозначний привід, домовився з ОСОБА_12 про їхню подальшу зустріч за місцем її проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де вона проживала спільно зі своїм малолітнім сином ОСОБА_13 та матір`ю ОСОБА_11 .

Для реалізації своїх планів, на вчинення нападу на ОСОБА_12 та позбавлення її життя, з метою заволодіння її майном, ОСОБА_9 підшукав невстановлений слідством металевий тупий предмет з обмеженою довгастою контактуючою поверхнею, а також необхідні на його думку засоби для маскування обличчя, а саме військовий шарф-трубу, шапку зеленого кольору, а задля обшуку будинку заготовив рукавички чорно-зеленого кольору.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , близько 23:50 год. 13.04.2023 направився до гаражного приміщення по АДРЕСА_3 , де знаходився автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , належні його тестю ОСОБА_14 , та до яких мав вільний доступ і можливість користування.

Надалі, на даному автомобілі ОСОБА_9 направився в смт. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області до місця проживання ОСОБА_12 ..

По прибуттю до зазначеного населеного пункту у невстановлений слідством точний час та місці, але не пізніше 04:16 год. 14.04.2023, ОСОБА_9 , заготовленим попередньо матеріалом білого кольору, закрив номерні знаки автомобіля, та усвідомлюючи протиправність своїх намірів, бажаючи залишитись не викритим сторонніми особами, залишив зазначений вище автомобіль в малопомітному місці, при в`їзді на стадіон. Після чого, в пішому порядку дійшов до господарства ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи біля зазначеного будинку, ОСОБА_9 оцінив обстановку та реалізовуючи свій попередній злочинний умисел в період з 03:18 год. по 04.16. год. 14.04.2023 періодично здійснив 5 дзвінків до ОСОБА_12 та оскільки остання на них не відповідала і обстановка у будинку залишалась невідома, ОСОБА_9 почав стукати до неї у вікно.

В результаті зазначених дій, ОСОБА_12 вийшла з будинку та підійшла до хвіртки свого господарства, де її очікував ОСОБА_9 , який мав на меті з`ясування присутності в будинку сторонніх осіб, з метою визначення подальшого способу реалізації свого злочинного умислу.

Здобувши інформацію щодо відсутності у будинку сторонніх осіб, окрім малолітнього сина потерпілої, підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, переслідуючи мету здійснити насильницький напад на потерпілу та позбавити останню життя для заволодіння її майном, ОСОБА_9 для подолання фізичного опору, наніс ОСОБА_12 , не менше трьох ударів попередньо заготовленим невстановленим слідством металевим тупим предметом з обмеженою довгастою контактуючою поверхнею в область обличчя та голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у вигляді ран, саден та синців на голові, крововиливів в м`які тканини голови в лобно-тім`яно-скроневій, лобній та тім`яній ділянках, субарахноїдального крововиливу в лобній ділянці правої півкулі та скронево-тім`яній ділянці лівої півкулі та забою мозку, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення.

В результаті одного з зазначених ударів, ОСОБА_12 втратила рівновагу та впала на землю.

Після чого, ОСОБА_9 , доводячи свій злочинний умисел на позбавлення життя до кінця, відшукав поруч мотузку, обмотав нею шию ОСОБА_12 , прикладаючи значну фізичну силу, почав здавлювати та тримати кінці зазначеної мотузки, до тих пір, поки остання не перестала подавати ознаки життя.

Зазначені дії ОСОБА_9 призвели до виникнення в ОСОБА_12 механічної асфіксії, що підтверджується наявністю на шиї трупа високо розташованої, горизонтальної, незамкненої, нерівномірно вираженої странгуляційної борозни в ділянці шиї з додатковими гілками та ссадненями; саден на шиї; крововиливів в м`які тканини з обох боків по попередньо-бічних поверхнях (в ділянці ріжків під`язикової кістки та щитоподібного хряща, по ходу странгуляційної борозни); повних переломів великих рогів під`язикової кістки; повних переломів верхніх ріжків щитоподібного хряща та неповного перелому лівої його пластинки, у зв`язку із чим між асфіксією та настанням смерті встановлено прямий причинний зв`язок.

Крім того, у невстановлений слідством точний час, але не раніше 04:16 год. 14.04.2023 ОСОБА_9 , являючись військовослужбовцем, не відмовляючись від злочинного умислу, направленого на незаконне особисте збагачення, володіючи інформацією, що у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться лише малолітній син ОСОБА_12 , який через свій вік не спроможний завадити його злочинним діям та усвідомлюючи, що у зв`язку з його попередніми умисними діями, доступ до будинку вільний, оскільки вхідні двері є незачиненими, проник в нього, шляхом вільного доступу.

Перебуваючи в будинку, ОСОБА_9 почав обшукувати всі кімнати та місця, де могли б знаходитись кошти та речі ОСОБА_12 , які становлять матеріальну цінність, зокрема, в будинку потерпілої, ОСОБА_9 відшукав та незаконно заволодів: мобільним телефоном «Redmi Note 9» з Sim-картою НОМЕР_3 в чохлі, вартістю 3182, 75 грн., мобільним телефоном «Хіоmі Redmi 9А» з Sim-картою НОМЕР_4 , вартістю 2564,60 грн., ноутбуком Lenovo G50-45 S/N: PF0300G0» з сумкою чорного кольору фірми «hp», модемом 3G марки «Verizon», загальною вартістю 3909, 80 грн., жіночим гаманцем сіро-оливкового кольору, вартістю 83, 40 грн.

Окрім того, ОСОБА_9 у будинку відшукав належні ОСОБА_12 вироби із золота 585 проби, а саме: три каблучки, дві пари сережок, два ланцюжки плетіння «Бісмарк», браслет плетіння «Бісмарк» на суму 189 542, 39 грн.

Частину зазначених виробів, зокрема сережку та ланцюжок плетіння «Бісмарк» ОСОБА_9 викрав у невстановлений слідством точний час та місці, в період з 04:16 по 07:50 год. 14.04.2023 з трупа ОСОБА_12 .

Заволодівши вищезазначеним майном ОСОБА_9 , розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму - 199 282, 94 грн.

Крім того, ОСОБА_9 , являючись військовослужбовцем, у невстановлений слідством точний час, в період з 04:16 по 07:50 год. 14.04.2023 не відмовляючись від злочинного умислу, направленого на незаконне особисте збагачення, незаконно перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що в даному будинку знаходиться лише малолітній син ОСОБА_12 , який через свій вік не спроможний завадити його злочинним діям, під час пошуку матеріальних цінностей, які можна було б викрасти, виявив важливі особисті документи, видані на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: паспорт громадянина України № НОМЕР_5 запис № НОМЕР_6 , виданий 26.07.2017 органом № 0534, картку платника податків, видану ІНФОРМАЦІЯ_3 та посвідчення водія № НОМЕР_7 , виданого 03.10.2015 Центром ДАІ 0511.

Надалі, ОСОБА_9 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що зазначені документи є важливими особистими документами, втрата яких істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, діючи в особистих інтересах, з метою незаконного заволодіння вказаними документами, таємно їх викрав, розпорядившись в подальшому на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_9 , являючись військовослужбовцем, у невстановлений слідством точний час, в період з 04:16 по 07:50 год. 14.04.2023, вчинивши насильницький напад на потерпілу, позбавивши її життя та фактично заволодівши її майном та особистими документами, будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, із незнятою та непогашеною судимістю, бажаючи залишитись невикритим сторонніми, з метою подальшого перевезення та приховання викраденого майна, знаряддя злочину та трупа ОСОБА_12 перебуваючи у будинку останньої за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що в даному будинку знаходиться лише малолітній син ОСОБА_12 , який через свій вік не спроможний завадити продовженню його злочинних дій, відшукав також ключі від автомобіля «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_8 , який перебував у користуванні ОСОБА_12 , власником якого являється ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Надалі, ОСОБА_9 спланувавши свої дії, відшукав на території зазначеного господарства лопату, за допомогою відшуканих ключів, труп ОСОБА_12 та лопату поклав у багажник даного автомобіля.

Після чого, ОСОБА_9 за допомогою ключів привів у дію двигун автомобіля та направився в сторону м. Тульчин Вінницької області, тим самим незаконно заволодів автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_8 , власником якого являється ОСОБА_11 , вартістю 195 280 грн.

Надалі, ОСОБА_9 доїхавши автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_9 до 29,2 км. автодороги Т0222 сполученням Тульчин-Кирнасівка-Тростянець-Бершадь за межами населеного пункту Кинашів Тульчинського району Вінницької області за координатами 48.68.90.427: НОМЕР_10 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, витягнув труп ОСОБА_12 з багажника автомобіля і перемістив до малопомітного для оточуючих місця у чагарниках та за допомогою попередньо заготовленої лопати, прикидав труп останньої землею та гіллям, а лопату залишив неподалік зазначеного місця.

В подальшому, ОСОБА_9 на автомобілі «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_8 доїхав до 32 км автомобільної дороги сполученням Немирів-Ямпіль, в межах населеного пункту Нестерварка Тульчинського району Вінницької області, за координатами 48,6899586: 28,8544687, де залишив зазначений автомобіль, забравши ключі від нього з собою.

Окрім того, ОСОБА_9 попередньо забрав з зазначеного вище автомобіля знаряддя злочину, маскування та викрадені з будинку ОСОБА_12 її матеріальні цінності і документи, якими розпорядився на власний розсуд, шляхом приховання у різних місцях, частина з яких залишається не встановленою.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вироку суду та змінити правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_9 з п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289 КК України на ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289 КК України. При призначені покарання врахувати обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування завданої майнової шкоди. Також захисник просить цивільний позов задовольнити частково: в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 2592000 грн, в частині відшкодування витрат на поховання в розмірі 54152,01 грн, в решті відмовити.

Захисник переконаний, що судом не надано правильної оцінки належності, допустимості, достовірності доказів. За результатом досліджених доказів не було підтверджено ознак суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, в частині вчинення вбивства з корисливих мотивів. Вказує на зневажливе ставлення до обвинуваченого, здійснення тиску потерпілої сторони та вільних слухачів під час судового розгляду, ігнорування судом вказаних фактів, обмежений доступ сторони захисту до матеріалів справи, чим порушено право обвинуваченого на справедливий суд. Обвинувачення в частині корисливого мотиву ґрунтується виключно на припущеннях, не підтверджених прямими доказами. З пояснень ОСОБА_9 , він з потерпілою мав близькі стосунки і приїхав до неї з метою з`ясування особистих відносин. Будь-якого корисливого мотиву взагалі не мав. Телефони потерпілої та її сина забрав, що приховати сліди злочину. Захисник вказує на суперечливість пояснень потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_16 , наданих ними під час досудового розслідування та судового розгляду, щодо стосунків обвинуваченого з потерпілої ОСОБА_12 . Також захисник вказує на порушення, допущені під час досудового розслідування, зокрема, щодо проведення слідчих дій, в тому числі, що здійснювались за його клопотанням, за відсутності сторони захисту, не проведення слідчої дії - огляду території сусіднього домогосподарства, про яку клопотав захист, формального проведення додаткових оглядів: прилеглої території, урочища та багажного відділення автомобіля. Посилається на недопустимість доказів, вилучених під час огляду місця події 14.04.2023, оскільки вони не зафіксовані у записі та протоколах слідчих дій, а тому висновки судових експертиз, які проведені з дослідження вилучених слідів, також мають визнаватись недопустимими доказами. Вказує на недопустимість обґрунтування винуватості ОСОБА_9 його попередньою судимістю, залежність від ігроманії та наявністю боргів. Також вважає непідтвердженою суму викрадених золотих прикрас, зазначену в обвинувальному акті. Вказує на відсутність доказів, які б доводили факт викрадення ноутбука, стверджує, що потерпіла надала його в користування обвинуваченому. Захисник вважає безпідставними висновки суду про відсутність пом`якшуючих обставин та вказує на дачу пояснень, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, наявність в обвинуваченого статусу учасника бойових дій та намагання відшкодувати матеріальну шкоду потерпілій, яка від отримання коштів відмовилась. Також захисник посилається на недопустимість висунення нових позовних вимог під виглядом збільшення розміру раніше заявлених позовних вимог. Вважає, що заявлена сума позову в частині стягнення вартості золотих виробів є необґрунтованою. Також вказує, що сума судових витрат, понесених потерпілою, не підтверджена належними доказами.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_7 та представника потерпілої - адвоката ОСОБА_17 , які вказали на безпідставність апеляційної скарги захисту; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Вирок суду першої інстанції повинен відповідати вимогам, зазначеним у статтях 370, 374 КПК України.

При розгляді зазначеного кримінального провадження та ухвалення вироку суд в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Суд першої інстанції, провівши судове слідство під час якого були досліджені докази у провадженні, дійшов правильного висновку про визнання винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених при судовому розгляді доказів, які згодом суд поклав у основу вироку, і є законним та обґрунтованим.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи, наведені в апеляційній скарзі, зокрема, щодо порушення права обвинуваченого ОСОБА_9 на справедливий суд. Доказів, які б підтверджували вчинення тиску під час судового розгляду на обвинуваченого та його захисника не надано. Сторона захисту не зверталась з клопотаннями ні до суду ні до правоохоронних органів про здійснення тиску, залякування тощо для відповідного правового реагування. Під час судового розгляду було забезпечено належну охорону сторони захисту, на репліки присутніх в залі суду головуючий оголошував попередження і в подальшому порушення процесуальної дисципліни не допускались. Суд ніяким чином не обмежував сторону захисту у наданні доказів, пояснень, реплік, висвітлення своєї позиції, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, допиті свідків та дослідження інших доказів. Судом створювались всі необхідні умови для всебічного та повного судового провадження та безперервності судового засідання.

Також не знайшли свого підтвердження доводи захисту про ненадання можливості для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження під час досудового розслідування.

Відповідно до ст. 221 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

19.05.2023 захисник звернувся із відповідним клопотанням, яке було зареєстровано в канцелярії органу досудового розслідування 23.05.2023.

23.05.2023 в порядку ст.ст. 220, 221 КПК України слідчим винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання захисника. Мотивом відмови стало те, що стороні захисту було вже надано копії документів ряду слідчих і процесуальних дій (наведено їх перелік), а надання можливості ознайомитись із іншими матеріалами на даній стадії зашкодить досудовому розслідуванню.

Таке рішення слідчого захисник оскаржив в порядку ст. 303 КПК України. За результатами розгляду скарги адвоката, 05.06.2023 слідчим суддею винесено ухвалу № 127/16017/23 (із врахуванням ухвали від 13.06.2023 про виправлення описки), якою в задоволенні клопотання захисника відмовлено.

08.08.2023 захисник повторно звернувся із клопотанням в порядку ст. 221 КПК України, яке слідчим було задоволено в повному обсязі і 10.08.2023 захисник ознайомився із Т1 на 252 арк., Т2 на 284 арк., Т3 на 249 арк., Т4 на 153 арк.

Тобто, на стадії досудового розслідування, під час звернення захисту із клопотанням в порядку ст. 221 КПК України 23.05.2023 існували певні обставини, що не уможливлювали в ознайомлені сторони захисту із певними матеріалами досудового розслідування. Однак в подальшому, вже 08.08.2023, після проведення ряду слідчих та процесуальних дій, такі обставини відпали, і стороні захисту було надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

З 10.08.2023 по 28.08.2023 (повідомлення про завершення досудового розслідування) сторона захисту мала можливість вчиняти певні активні процесуальні дії, які вважала за необхідне, маючи в своєму розпорядженні всі отримані, на той час, докази.

Стороні захисту надано доступ до всіх зібраних матеріалів, фото-відео-аудіо записам, доказам та документам в порядку ст. 290 КПК України, про що свідчать відповідні протоколи, які надані суду.

З наведеного слідує, що твердження захисту про порушення стороною обвинувачення прав в цій частині є надуманим, не відповідає фактичним обставинам справи.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ґрунтуються на показаннях обвинуваченого, потерпілої, свідків та письмових доказах. Суд першої інстанції обґрунтовано визнав доводи обвинуваченого про те, що він не мав корисливого умислу та не викрадав золоті прикраси і ноутбук потерпілої, безпідставними, адже сукупність доказів, здобутих законним шляхом, повністю доводить винуватість ОСОБА_9 у вчиненні ряду злочинів за обставин, встановлених під час розгляду справи судом першої інстанції.

Суд обґрунтовував свої мотиви, виходячи із прямих доказів, наданих стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, і дійшов обґрунтованого переконання про беззаперечно наявний корисливий умисел у ОСОБА_9

Такого висновку суд першої інстанції дійшов з врахуванням позиції Верховного суду.

Відповідно до роз`яснення п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК, як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив до початку чи під час вчинення цього злочину. У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, вимагання, незаконного заволодіння транспортним засобом дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном (ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 308, ч. 3 ст. 312, ч. 3 ст.313, ч. 3 ст. 289 КК).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, характер їх стосунків. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що дії обвинуваченого були спрямовані на заволодіння майном потерпілої, оскільки обвинуваченому завідомо було відомо про рід діяльності потерпілої, наявність у неї майна, яке представляло для обвинуваченого матеріальну цінність, що загалом свідчить про фактичну наявність корисного мотиву в діях обвинуваченого.

При цьому суд критично віднісся до показів ОСОБА_9 , що після вбивства потерпілої з її будинку золоті вироби не забирав, а шукав тільки ключі від автомобіля, щоб заховати труп потерпілої, оскільки вони повністю спростовуються протоколом огляду місця події та відеозаписом слідчого експерименту з обвинуваченим, згідно якого зафіксовано, що всі речі в будинку перекинуті та витягнуті з шаф у всіх кімнатах, тумбочки вивернуті, зазначене вказує на те, що обвинувачений обшукував всі кімнати та місця, де могли б знаходитись кошти та речі ОСОБА_12 . Крім цього його не зупинило те, що в будинку знаходиться малолітній син ОСОБА_12 , який через свій вік не спроможний завадити його злочинним діям. ОСОБА_9 викрав два мобільних телефони, ноутбук Lenovo з сумкою чорного кольору фірми «hp», модем 3G марки «Verizon», жіночий гаманець, документи потерпілої паспорт, ідентифікаційний номер, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які на досудовому слідстві були знайдені саме в речах ОСОБА_9 та за його вказівкою.

З будинку також було викрадено вироби із золота потерпілої, частину з яких експерт знайшов у волосі трупа потерпілої, а саме хрестик та одну сережку. Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та потерпіла ОСОБА_11 вказали про наявність у потерпілої виробів із золота, у викрадені яких обвинувачують ОСОБА_9 . Під час огляду потерпіла вказала, що шкатулка в якій зберігалося золото була відкрита та золоті виробу були викрадені. Син потерпілої вказував свідкам, що обвинувачений шукав у будинку саме гроші та забрав у нього телефон.

Для реалізації своїх планів, на вчинення нападу на ОСОБА_20 - ОСОБА_15 та позбавлення її життя, з метою заволодіння її майном, обвинувачений готувався до даного злочину, а саме домовлявся з потерпілою про зустріч, заздалегідь приготовив невстановлений слідством металевий тупий предмет з обмеженою довгастою контактуючою поверхнею товщиною 3,5 см, а також предмети для маскування обличчя, а саме військовий шарф-трубу, шапку зеленого кольору, а також рукавички чорно-зеленого кольору, щоб не залишати слідів.

Також судом першої інстанції достеменно встановлено перебування ОСОБА_9 в скрутному матеріальному становищі, адже останній мав борги. На день вбивства потерпілої всі свої кошти, які були на карті, витратив на онлайн ігри. З пояснень свідка ОСОБА_21 встановлено, що 14.04.2023 обвинуваченому необхідно було викупити з ломбарду заставлене майно на суму 30000 грн. Дружина ОСОБА_9 впізнала свої ювелірні вироби, які заклав обвинувачений у ломбарді та викупила останні за 20000 грн.

З наведено слідує, що ОСОБА_9 однозначно мав корисливий умисел на заволодіння майном потерпілої з метою викупу заставного майна дружини та відшкодування боргових зобов`язань.

При цьому доводи сторони захисту, що з`ясування саме особистих відносин з потерпілою призвели до вбивства останньої, а некорисливий мотив, не знайшли свого підтвердження а ні під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, а ні в апеляційному суді.

Можливе перебування обвинуваченого в стосунках з потерпілою, на чому наполягає сторона захисту, не виключає корисливу складову вчиненого злочину.

Посилання захисника на необхідність дослідження судом протоколів допиту потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_16 з огляду на суперечливість їх пояснень щодо стосунків між потерпілою ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_9 , даних ними під час досудового розслідування та в судовому засіданні, апеляційний суд вважає необґрунтованим.

Вказані потерпіла та свідок були допитані в судовому засіданні з врахуванням вимог ст. 23 КПК України про безпосередність дослідження доказів, усного отримання судом показань учасників кримінального провадження. Сторона захисту, опираючись на протоколи їх допиту, з якими була ознайомлена, мала можливість ставити уточнюючі запитання потерпілій та свідку з врахуванням раніше даних ними пояснень.

Також не знайшли свого підтвердження доводи захисту про допущені під час досудового розслідування порушення порядку проведення слідчих дій та недопустимість доказів, отриманих під час їх проведення.

Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України кожен доказ у кримінальному провадженні має оцінюватися з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Як слідує з матеріалів провадження, 26.04.2023 адвокат ОСОБА_6 звернувся до ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_22 , в порядку ст. 220 КПК України, з клопотанням про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000342 від 14.04.2023 щодо проведення огляду ноутбука, мобільних телефонів підозрюваного, потерпілої та її сина з залученням спеціаліста, проведення додаткових оглядів місця вчинення вбивства, багажника автомобіля потерпілої, сусіднього домогосподарства та призначення комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи.

В цей же день ст. слідчий в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_23 надав доручення начальникові Тульчинського РВП ГУНП У Вінницькій області про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40, 41 КПК України щодо проведення додаткового огляду:

1. домоволодіння АДРЕСА_2 та сусіднього з ним з метою виявлення цигарок та недопалків (ґанок входу в будинок АДРЕСА_2 , та ділянка місцевості на городі за дерев`яним парканом «штахетником» у сусіднього домоволодіння), у разі виявлення таких вилучити у визначеному законом порядку;

2. проведення додаткового огляду на місцевості із застосуванням спеціального приладу для пошуку металів (перед входом в домоволодіння АДРЕСА_2 , біля хвіртки де відбувались події; урочище в АДРЕСА_2 «місце виявлення трупа, багажного відділення автомобіля «Chevrolet Lacetti», чорного кольору, д.н НОМЕР_8 ;

3. проведення додаткового огляду автомобіля «Chevrolet Lacetti», чорн кольору, д.н.з. НОМЕР_8 , а саме салону та багажного відділення з метою виявлення вищезазначених речей.

28.04.2023 захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 повідомлено, що його клопотання про проведення слідчих дій від 26.04.2023 прийнято до уваги, на даний час проводяться відповідні слідчі дії, а також призначено ряд криміналістичних експертиз, також вимога про призначення комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи буде задоволена.

01.05.2023 слідчий Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькі області в присутності понятих здійснив повторний огляд в с. Кирнасівка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та прилеглої території із залученням спеціаліста із металошукачем до протоколу долучено фототаблицю. Під час огляду інших речових доказів не виявлено, у тому числі виробів із дорогоцінних металів. Протокол засвідчили підписом поняті, спеціаліст та слідчий. (а.с. 58-61 Т.2)

Також 01.05.2023 слідчий Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькі області у присутності понятих здійснив повторний огляд с. Кинашів, яким повторно здійснено огляд урочища де виявлено труп та прилеглої території із залученням спеціаліста із металошукачем, до протоколу долучено фототаблицю. Під час огляду інших речових доказів не виявлено, у тому числі виробів із дорогоцінних металів. Протокол засвідчили підписом поняті, спеціаліст та слідчий. (а.с. 63-65 Т.2)

01.05.2023 слідчим Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькі області проведено огляд автомобіля Chevrolet-Lacceti д.н.з. НОМЕР_9 на спец майданчику Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, м. Тульчин вул. Успенська 3. Речових доказів під час проведення огляду, виявлено не було, до протоколу долучено фототаблицю. Протокол засвідчили підписом поняті, спеціаліст та слідчий. (а.с. 67-70 Т.2)

Також була проведена товарознавча експертиза золотих виробів викрадених ОСОБА_9 (висновок експерта № 3236-3240/23-21 від 01.06.2023). Експертиза проведена на підставі постанови слідчого, експерту для проведення експертизи було надано копія протоколу додаткового допиту потерпілої ОСОБА_11 від 20.04.2023; копія заяви ОСОБА_11 та фото золотих виробів. (а.с. 226-231 Т.2)

Висновком комп`ютерно-технічної експертизи від 28.04.2023 № СЕ-19/102- 23/7666-КТ встановлено наявність викликів в мобільному телефоні Айфон 6С, встановлено наявність викликів в застосунку Вайбер, Фейсбук месенджер, за період з 01.04.2023 по 14.04.2023, а також наявність контактів, відео/звуко/фото файлів. Експертиза прошита, засвідчена підписом експерта та скріплена печатками. (а.с. 243-254 Т.2)

Висновком комп`ютерно-технічної експертизи від 09.05.2023 № СЕ-19/102- 23/8039-КТ встановлено, що остання дата та час завершення роботи примірника операційної системи Віндовс - 05.01.2023, остання дата створення файлів та каталогів на ноутбуку або їх зміна - 05.01.2023, на ноутбуку не виявлено інформації про роботу прикладних програм в період часу з 01 по 14.04.2023. Експертиза прошита, засвідчена підписом експерта та скріплена печатками. (а.с. 27-40 Т.3)

Досліджені в ході судового слідства зазначені протоколи оглядів та висновки експертів містять інформацію, яку суд оцінив в сукупності з іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Колегія апеляційного погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані докази, отримані у передбаченому КПК України порядку, є належними та допустимими.

Проведення слідчих дій у відсутність захисника, колегія суддів не вважає порушенням порядку їх проведення, адже останній належним чином був повідомлений, що його клопотання про проведення слідчих дій від 26.04.2023 прийнято до уваги, на даний час проводяться відповідні слідчі дії, а також призначено ряд криміналістичних експертиз. При цьому жодних дій, щоб дізнатися в який час та який день будуть проводитися слідчі дії відповідно до його клопотання, захисник не здійснив.

Окрім того, клопотання захисника щодо повторних оглядів зареєстровано вже після призначення слідчим таких оглядів.

Участь захисника у вказаних слідчих діях не могла вплинути на їх проведення та отримані результати.

В апеляційній скарзі захисник не навів обґрунтування, як саме його присутність та присутність під час проведення цієї слідчої дії могла позначитись на її результатах.

Така позиція суду повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 18.02.2021 по справі № 193/375/19.

При цьому слід зауважити, що сторона захисту, вважаючи, що її право на участь в слідчих діях порушено, не скористалась своїм правом на оскарження дій слідчого до керівника досудового розслідування або до прокурора.

Посилаючись на недопустимість з вказаних підстав, зокрема, висновку комп`ютерно-технічної експертизи, захисник таким чином намагається спростувати докази, які отриманні внаслідок її проведення, про те, що викраденим ноутбуком не користувались протягом тривалого часу, що спростовує твердження обвинуваченого про надання потерпілою ноутбука йому для користування за кілька днів до вбивства і що він ним користувався, зокрема, для перегляду фільмів.

Також неправдивість пояснень обвинуваченого щодо викрадення ноутбуку спростовано потерпілою ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_18 , які вказали, що ноутбук був в будинку потерпілої напередодні вбивства.

Доводи захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 про недопустимість доказів, отриманих під час проведення обшуків, та всіх висновків судових експертиз, які проведені з дослідженням виявлених слідів, оскільки вони не зафіксовані у відеозаписах та в протоколах слідчих дій, повністю спростовані судом першої інстанції.

В судовому засіданні були дослідженні протокол огляду місця події від 14.04.2023 (домогосподарства АДРЕСА_4 ), а також у судовому засіданні було продемонстровано відео даної слідчої дії, на яких зафіксовано що вони проводилися представниками органів поліції в присутності понятих та за участю спеціалістів та інших учасників слідчої дії, під час проведення застосовувалася фото та відеозйомка. Виявлені та вилученні сліди в присутності понятих пред`являлись описувались, фотографували, вносили до протоколу слідчої дії та упаковувалися до спец пакетів та засвідчувалися підписами понятих, слідчого та інших учасників, відповідно до норм КПК України.

Частиною 10 ст. 236 КПК України визначено, що обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

Частиною 2 ст. 104 КПК України визначено, що запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.

В зазначеній слідчій дії всі дії та хід обшуку є зафіксовані на аудіо-відео записів, внесені до протоколу слідчої дії та відображені у відповідній фото таблиці.

Спосіб упакування та вилучення слідів та речей зафіксовані на аудіо-відео записах.

Під час судових засідань, судом було досліджено всі 3 фрагменти відеозапису даної слідчої дії. Відео було відтворено в суді і суд безпосередньо досліджував його.

Перших 2 фрагменти відео (00005 та 00006), являються собою безпосередньо сам процес проведення обшуку і відшукання слідів вчинення злочину, але 3 фрагмент відео (00007), являє собою безпосередньо процес упакування слідів, пред`явлення їх понятим і безпосереднє пояснення слідчого, що це сліди і як вони були знайдені. Третій фрагмент за згодою сторони захисту судом не досліджувався, так як вилучені речі були всі описані в протоколі слідчої дії та у фото таблиці.

Також наявний відеозапис слідчої дії - огляду автомобіля Шевроле Лачетті, який також складається із двох фрагментів відео (00002 та 00003), які було досліджено у судовому засіданні, де на відеозаписі 00003 слідчий зачитує протокол і вказує вилучені під час слідчої дії сліди, їх упакування та вилучення.

При цьому всі сліди (речові докази), які були отриманні під час проведення оглядів, записані в протокол, належним чином упаковані, на них містяться підписи понятих та інших учасників слідчої дії і в подальшому вони були скеровані на експертні дослідження. Експертами перевірено отримані матеріали на предмет пошкодження упакування тощо, здійснено їх опис і виготовлено відповідну фото таблицю. У всіх випадках експерти вказували про непорушність та цілісність упакування і про наявність пояснювальних текстів і підписів понятих і інших учасників слідчої дії.

Колегія суддів не погоджується з доводами сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого за п. 6 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України та вважає, що під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції повністю доведено наявність в діях обвинуваченого вказаних складів злочинів.

Суд першої інстанції, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_9 , який не заперечує факту перебування біля домоволодіння потерпілої ОСОБА_12 та нанесення загиблій множинних ударів в життєво-важливий орган - область голови, зважив на кількість нанесених ударів, завершення своїх намірів шляхом придушення за допомогою мотузки, під час чого потерпіла чинила опір протягом двох хвилин, завчасно приготування останнім знаряддя злочину, а саме металевого предмету із довгастою контактуючою поверхнею в діаметрі 3,5 см, прийшов до висновку про наявність в діях обвинуваченого умислу на вбивство потерпілої.

При цьому суд спростував покази обвинуваченого, що металевим предметом він не бив потерпілу, а наніс їй удар кулаком в лице внаслідок чого вона головою вдарилася об трубу воріт. Згідно висновку експерта за № 295 від 31.05.2023 при огляді трупа виявлена відкрита черепно-мозкова травма виникла від дії металевого тупого твердого предмету з обмеженою довгастою контактуючою поверхнею; має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення. В судовому засіданні експерт ОСОБА_24 пояснив, що проводив експертизу трупа потерпілої ОСОБА_12 , сам характер рани, який був мікроскопічний вказує на те, що це був продовгуватий металевий предмет, оскільки рана направлялася на медико-криміналістичне дослідження де використовуються хімічні реакції і під час дослідження хімічної реакції отримано забарвлення країв рани, які характерні при наявності метала, з чого можна зробити висновок, що удар було нанесене металевим не фарбованим предметом. На фототаблиці фото № 2 та фото № 3 які приєднані до висновку експерта зображені рани які утворені тупим металевим предметом. При відтворені у судовому засіданні відео файла слідчого експерименту з обвинуваченим, щодо механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, обвинувачений взагалі зазначив, що коли потерпіла впала на землю від удару кулаком, він її головою декілька раз вдарив об трубу воріт, а експерт зазначив, що характер ран та характер ушкоджень вказує на те, що вони були нанесені довгастим металевим предметом торцевою частиною, самі переломи торцевидні вони характерні коли довгастий предмет заглиблюється в кісткову ткань торцевою частиною. Також пояснив, що на голові трупа три рани нанесені цим предметом, вони розташовані в різних площинах тому при одноразовому падінні отримання їх виключається. При досліджені відео зафіксовано, що паркан був пофарбований чорною фарбою, при дослідженні трупа в рані часток фарби виявлено не було, пояснив експерт, рани нанесені довгастим металевим предметом торцевою частиною товщиною 3,5 сантиметри. Також експерт пояснив, що якби удар прийшовся на трубу воріт, що зафіксовано на слідчому експерименті, він би відрізнявся на м`яких тканинах та на переломах кісток черепа були б косо-лінійні переломи, які розходилися від центру голови та були б розтріскування, а не вдавлений перелом, оскільки на трупі виявлені вдавлені переломи.

Також судом спростовано пояснення обвинуваченого, що потерпіла була в стані алкогольного сп`яніння та від неї відчувався запах алкоголю. При судово-токсикологічній експертизі крові та тканини нирки від трупа ОСОБА_25 етиловий спирт, інші спирти та їx ізомери не виявлено, це свідчить про те, що на момент смерті вона була твереза.

Суд зважив також на непослідовність показів обвинуваченого щодо місця знаходження ним мотузки, якою він задушив потерпілу. Та спростування наявності такої мотузки в домоволодінні потерпілою ОСОБА_11 .

Також в судовому засіданні спростовано пояснення обвинуваченого, що потерпіла до нього постійно телефонувала та погрожувала компроматом. Свідок ОСОБА_16 вказувала, що саме обвинувачений телефонував до потерпілої, а вона його ігнорувала.

В ніч вбивства обвинувачений приїхав до потерпілої за власною ініціативою, неодноразово їй телефонував і як сам зазначає, вона не відповідала, після чого він почав стукати у вікно, тобто сам наполегливо шукав з нею зустрічі.

Пояснення обвинуваченого судом обґрунтовано розцінено як намагання уникнути покарання з огляду на злагодженість і цілеспрямованість дій під час скоєння злочину, спосіб його вчинення та знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, а також поведінку обвинуваченого, який повідомив неправдиву інформацію дружині, що залишається на службі, без відому свого тестя взяв належний йому автомобіль ВАЗ 2107, який залишив подалі від будинку потерпілої, підготував знаряддя злочину.

Судом достеменно встановлено, що дії обвинуваченого були спрямовані на заволодіння майном потерпілої, оскільки обвинуваченому завідомо було відомо про наявність у потерпілої майна, останній мав боргові зобов`язання в ломбарді та за виконавчими листами, шукав шляхи для їх погашення. Після вчинення вбивства, зайшов до будинку потерпілої, де зчинив безлад, шукаючи цінне майно, при цьому не зважав на присутність дитини.

Апеляційний суд не погоджується з позицією захисту про наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема дачу ним пояснень, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, намагання відшкодувати шкоду потерпілій.

Щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_9 лише частково визнає свою вину у вчинених злочинах, дає пояснення, які суперечать іншим доказам у кримінальному провадженні, що не свідчить про щирість його каяття.

Судом не встановлено дійсного, відвертого визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_9 у вчинених кримінальних правопорушеннях, щирого жалю з приводу цього та осуду своєї поведінки, що насамперед повинно було виразитись у намаганні досягти вибачення з боку потерпілих та відшкодуванні завданих кримінальним правопорушенням збитків.

При цьому активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин справи.

В діях обвинуваченого відсутнє активне сприяння розкриттю злочину, оскільки, крім тієї інформації, яку було отримано під час проведення першочергових слідчих дій, обвинувачений не повідомив жодних інших відомостей. Під час судового розгляду обвинувачений надав неправдиві покази, які різняться з показами свідків та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а також вводив суд в оману.

Намагання обвинуваченого частково відшкодувати шкоду, про що заявляє захисник, швидше за все носить формальний характер, адже було проявлено лише на стадії судових дебатів і будь-яких підтверджуючих документів про відшкодування шкоди суду надано не було.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання обставин, на які посилається захисник, пом`якшуючими.

Також суд апеляційної інстанції повністю погоджується з судовим рішенням в частині вирішення цивільного позову, в тому числі щодо заявленої суми відшкодування за золоті прикраси та стягнення понесених потерпілою витрат на юридичну допомогу.

Суд належним чином обґрунтував своє рішення доказами, які доводять викрадення золотих прикрас в потерпілої та їх вартості, встановленої висновком експерта.

Наведені в апеляційній скарзі захисника мотиви щодо незгоди із судовим рішенням не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не містять переконливих доводів, які би дозволили апеляційному суду дійти висновку, що судове рішення суперечить нормам процесуального права щодо його законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.04.2023 щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4