ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/7426/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1544/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника обласної прокуратури на вирок Дзержинського районного суду м Харкова від 30 квітня 2024 року відносно ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року, що становить 106 годин громадських робіт, перевівши на підставі ч.1 ст.72 КК України 106 годин громадських робіт у 13 днів пробаційного нагляду, та остаточно до відбуття призначено ОСОБА_7 , покарання у виді 2 (двох) років 13 (тринадцяти) днів пробаційного нагляду.

На підставі ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_7 покладено на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Згідно вироку, Дзержинського районного суду м. Харків від 23.10.2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 150 ( п`ятдесят) годин громадських робіт.

31 січня 2024 року гр. ОСОБА_7 прибув до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де йому були роз`яснені умови відбування покарання у вигляді громадських робіт та наслідки їх невиконання згідно ст. 40 КВК України, що стосовно особи, яка ухиляється від відбування покарання у вигляді громадських робіт, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали правоохоронним органам для відповідного реагування для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 КК України.

Про умови відбування покарання 31 січня 2024 року гр. ОСОБА_7 був ознайомлений під розпис фахівцем Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

18 березня 2024 фахівцем Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області було ознайомлено засудженого гр. ОСОБА_7 під розпис про його направлення до відбування покарання у вигляді 150 (сто п`ятдесят) годин з 19 березня 2024 року до КП «Харківблагоустрій».

Однак, з 25 березня 2024 року по 05 квітня 2024 року гр. ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування громадських робіт, систематично невиконуючі встановлені обов`язки, порушуючи порядок та умови відбування покарання, більше двох разів протягом місяця не виходив на громадські роботи без поважних причин.

У зв`язку з чим 05 квітня 2024 року уповноваженої особою Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області гр. ОСОБА_7 було винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та повторно роз`яснені умови відбування покарання.

Далі, працівниками органу пробації 10 квітня 2024 року було проведено перевірку виконання судового рішення щодо особи засудженого до покарання у виді громадських робіт в ході якої було встановлено, що не зважаючи на проведену роз`яснювальну роботу гр. ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування громадських робіт, систематично невиконуючі встановлені обов`язки, порушуючи порядок та умови відбування покарання, не вийшов на громадські роботи без поважних причин 10 квітня 2024 року.

Надалі, гр. ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування громадських робіт, систематично невиконуючі встановлені обов`язки, порушуючи порядок та умови відбування покарання, більше двох разів протягом місяця не виходив на громадські роботи без поважних причин 11 квітня 2024 року.

З цим вироком не погодився перший заступник керівника обласної прокуратури, який і подав апеляційну скаргу.

Прокурор в своїй скарзі просить вирок районного суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.1 ст. 72 КК України та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного складання покарань до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 2310.2023 року та остаточно призначити покарання у виді 1 року 13 днів обмеження волі.

Зазначає, що покарання у виді громадських робіт не переводиться у пробаційний нагляд згідно положень ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку прокурора, яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, згідно з положеннями ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Так, судом враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії кримінального проступку .

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він з середньою освітою, раніше судимий вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, офіційно не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом першої інстанції встановлено щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції дійшов до цілком обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду.

Таке рішення суду першої інстанції є обгрунтованим.

Призначене судом покарання як за видом так і за розміром відповідає меті покарання.

Крім того, обставини, на які в апеляційній скарзі посилається прокурор, як на підставу для призначення більш суворого покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Між тим, прокурор у своїй апеляційній скарзі наполягає на незаконності застосування положень ст. 72 КК України під час застосування ст. 71 КК України.

Прокурор вважає, що чинний КК України не передбачає такої можливості перевести громадські роботи в пробаційний нагляд.

Колегія суддів не погоджується з такою думкою, з огляду на наступне.

Пробаційний нагляд є основним видом покарання.

Покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення:

1) одному дню позбавлення волі відповідають:

а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту;

а-1) два дні пробаційного нагляду;

б) два дні обмеження волі;

в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

г) вісім годин громадських робіт;

2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають:

а) два дні обмеження волі;

б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

в) два дні пробаційного нагляду;

3) одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт;

5) одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Таким чином, одному дню обмеження волі або арешту відповідає вісім годин громадських робіт, одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Норми КК України не містять правила, яке забороняє складати пробаційний нагляд та громадські роботи.

Фактично, з апеляційної скарги прокурора слідує, що в разі, якщо суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду, але при призначенні покарання належить застосовувати правила ст. 71 КК України, то таке покарання як пробаційний нагляд призначати не можна, з огляду на нечітку редакцію статті 72 КК України.

Колегія суддів вважає таку ситуацію неприпустимою, оскільки покарання призначається судом з урахуванням обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, обставин що обтяжують та пом`якшують покарання і в даній справі покарання у виді пробаційного нагляду відповідає встановленим обставинам у справі, а також ст. 50 КК України.

Окрім вказаного, на адресу апеляційного суду надійшли відомості про те, що ОСОБА_7 відбув призначене попереднім вироком покарання у виді громадських робіт.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбув покарання у виді громадських робіт в повному обсязі вже після ухвалення вироку судом першої інстанції.

Станом на день ухвалення вироку обвинувачений відбув 44 години і такі обставини були встановлені судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів констатує відсутність поршуень з боку суду перешої інстанції в частині призначення остаточного покарання, а тому підстави для зміни судового рішення відсутні.

З урахуванням вище наведеного, на думку колегії суддів, покарання, призначене судом першої інстанції, є співрозмірним протиправному діянню ОСОБА_7 необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і не може вважитися явно несправедливим внаслідок м`якості, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора належить залишити без задоволення.

Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м Харкова від 30 квітня 2024 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий -

Судді-