Провадження № 1-кс/201/4363/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого 3-го відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , погоджене начальником Троїцького відділу Сватівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 15.04.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із погодженим прокурором клопотанням про арешт майна підозрюваної.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що відповідно до статей 1-3, Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно з положенням статті 69 Конституції України встановлено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії.

Також відповідно до статті 102 Конституції України Президент України є главою держави і виступає від її імені. Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина. Президент України є гарантом реалізації стратегічного курсу держави на набуття повноправного членства України в Європейському Союзі та в Організації Північноатлантичного договору.

Окрім того у статті 103 Конституції України зазначено, що Президент України обирається громадянами України на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування строком на п`ять років.

Відповідні до статті 1 Виборчого кодексу України, вибори в Україні є основною формою народного волевиявлення, способом безпосереднього здійснення влади Українським народом, вибори є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Також у статті 2 Виборчого кодексу України закріплено законодавчу базу необхідну для організації та проведення виборів, саме проведення виборів регулюється Конституцією України, цим Кодексом, законами України «Про Центральну виборчу комісію», «Про Державний реєстр виборців», іншими законами України, а також прийнятими відповідно до них іншими актами законодавства та актами Центральної виборчої комісії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Виборчого кодексу України відповідно до Конституції України в Україні проводяться вибори Президента України.

Окрім того, у зазначеному вище кодексі відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 28 зазначено, що підготовка організації і проведення голосування та підрахунок голосів виборців здійснюються на виборчих дільницях, що утворюються Центральною виборчою комісією або окружною виборчою комісією відповідно до цього Кодексу та існують на постійній чи тимчасовій основі. Виборчі дільниці, що існують на постійній основі, утворюються та ліквідовуються Центральною виборчою комісією у встановленому нею порядку.

Таким чином, з аналізу законодавства встановлено, що виключно Президент України є єдиним главою держави Україна, який виступає від її імені, та є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина, у зв`язку з чим, його повноваження розповсюджуються на всю територію держави Україна, у тому числі й на тимчасово окуповану, на якій проживають громадяни України. Обрання Президента України відповідно до вимог Конституції України повинно відбуватися виключно за законодавством України, яке розповсюджується на всю території держави Україна у межах її кордонів, визначених Декларацією про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року та Актом проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.

У березні-квітні 2014 року у м. Луганськ та в інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області, всупереч законодавству України, 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Луганської народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ЛНР» представниками РФ з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

У результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, РФ на території Луганської області так званої «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

У подальшому, 24 лютого 2022 року Російською Федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та відкрите захоплення її території.

Так, 24.02.2022, військовослужбовці збройних сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Агресія проти України» A/RES/ES-11/1 від 02.03.2022 та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визнано, що Російська Федерація вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН, тобто є державою-агресором.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 25.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024 та № 469/2024 від 23.07.2024 із затвердженням Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних Законів України.

У результаті вищевказаних подій, значна частина території Луганської області, починаючи з 24.02.2022 по теперішній час опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Луганської області.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 31.05.2024 № 152 внесені зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 та викладено нову редакцію переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Згідно з зазначеним переліком Білокуракинська селищна територіальна громада Сватівського району Луганської області, перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку РФ та незаконного збройного формування так званого «лнр» з 05.03.2022.

З часу окупації території Луганської області, з метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ЛНР» на окупованій території Луганської області, виконання на вказаній території завдань, що ставляться представниками РФ та самопроголошеної «ЛНР», узурпації владних повноважень, підриву національної безпеки України та створенню загрози державному суверенітету, територіальної цілісності, конституційному ладу та іншим національним інтересам держави, розпорядження ресурсами вказаних територій, розпочався процес утворення не передбачених законодавством України всупереч положенням Конституції України, Виборчого кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органів місцевої влади та наділення їх повноваженнями і функціями, властивими органам місцевого самоврядування.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ст. 7 федерального закону РФ «О выборах Президента Российской Федерации», закріплено порядок підготовки і проведення виборів президента РФ вибочими комісями.

Окрім того, у ст. 21 федерального закону РФ «О выборах Президента Российской Федерации» закріплені «Полномочия территориальной избирательной комиссии»:

Территориальная избирательная комиссия при подготовке и проведении выборов Президента Российской Федерации:

1) осуществляет контроль за подготовкой и проведением выборов Президента Российской Федерации на соответствующей территории, информирует население о месте нахождения и номерах телефонов территориальной и участковых избирательных комиссий;

2) формирует участковые избирательные комиссии и назначает их председателей;

3) координирует работу участковых избирательных комиссий на соответствующей территории, рассматривает жалобы (заявления) на решения и действия (бездействие) этих избирательных комиссий и принимает по жалобам (заявлениям) мотивированные решения;

4) составляет отдельно по каждому избирательному участку, находящемуся на соответствующей территории, списки избирателей по форме, утвержденной Центральной избирательной комиссией Российской Федерации, за исключением случаев, предусмотренных пунктами 3-6 статьи 26 настоящего Федерального закона;

5) заслушивает сообщения представителей органов местного самоуправления по вопросам, связанным с подготовкой и проведением выборов Президента Российской Федерации;

6) распределяет средства, выделенные ей на финансовое обеспечение подготовки и проведения выборов Президента Российской Федерации, а также на оказание содействия в подготовке и проведении выборов Президента Российской Федерации, в том числе между участковыми избирательными комиссиями, осуществляет контроль за целевым использованием этих средств;

7) обеспечивает совместно с избирательной комиссией субъекта Российской Федерации на соответствующей территории для всех кандидатов соблюдение установленных настоящим Федеральным законом, иными федеральными законами условий предвыборной деятельности;

8) обеспечивает на соответствующей территории использование ГАС «Выборы» в соответствии с порядком, утвержденным Центральной избирательной комиссией Российской Федерации;

9) организует доставку в участковые избирательные комиссии избирательных бюллетеней и иных документов, связанных с подготовкой и проведением выборов Президента Российской Федерации;

11) оказывает методическую, организационно-техническую и иную помощь участковым избирательным комиссиям в организации голосования на избирательных участках;

12) обеспечивает соблюдение утвержденных Центральной избирательной комиссией Российской Федерации нормативов технологического оборудования (кабины для голосования, ящики для голосования) для участковых избирательных комиссий;

13) контролирует и обеспечивает соблюдение на соответствующей территории единого порядка подсчета голосов избирателей и установления итогов голосования;

14) устанавливает итоги голосования на соответствующей территории, сообщает их представителям средств массовой информации и передает протокол об итогах голосования в избирательную комиссию субъекта Российской Федерации;

15) обеспечивает передачу документов, связанных с подготовкой и проведением выборов Президента Российской Федерации, в вышестоящую избирательную комиссию или архивное учреждение субъекта Российской Федерации в соответствии с порядком, утвержденным Центральной избирательной комиссией Российской Федерации, или уничтожает указанные документы по истечении сроков их хранения;

16) информирует избирателей о сроках и порядке осуществления избирательных действий, о ходе избирательной кампании;

17) осуществляет контроль за соблюдением порядка информирования избирателей, проведения предвыборной агитации на соответствующей территории;

18) осуществляет иные полномочия в соответствии с настоящим Федеральным законом и Федеральным законом «Об основных гарантиях избирательных прав и права на участие в референдуме граждан Российской Федерации».

Громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території окупованого АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що вказаний орган утворено незаконно, тобто, всупереч чинному законодавству України, будучи обізнаною про військову агресію з боку Російської Федерації відносно України, захоплення збройними силами РФ та незаконними збройними формуваннями так званої «ЛНР» території Луганської області, усвідомлюючи наслідки, що мають настати внаслідок її участі в організації проведення «виборів президента російської федерації» на тимчасово окупованій території Луганської області Сватівського району (с. Олексіївка) та бажаючи їх настання, достеменно знаючи, що її діяльність не пов`язана із забезпеченням нормальної життєдіяльності населення на тимчасово окупованій території АДРЕСА_1 та не є для неї способом виживання в умовах окупації, діючи умисно, переслідуючи особисті мотиви, добровільно погодився на ідейно-вмотивовану співпрацю з ворогом, за результатами якої підривається національна безпека України, створюється загроза державному суверенітету, територіальній цілісності, конституційному ладу та іншим національним інтересам держави, висловила добровільне бажання участі в організації проведення «виборів президента російської федерації» на тимчасово окупованій території Луганської області Сватівського району (с. Олексіївка).

Далі, у період часу з 15 по 17 березня 2024 року ОСОБА_5 , прийняла участь в організації проведення «виборів президента російської федерації» на тимчасово окупованій території Луганської області Сватівського району, перебуваючи на виборчій дільниці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка є тимчасово окупованою територією, виконуючи відведену їй роль так званого «члена виборчої комісії у селі Олексіївка Сватівського району», спільно з іншими невстановленими особами, а саме: шляхом складання списків виборців, ідентифікації осіб, що прийшли на виборчу дільницю, видачі бюлетенів для голосування та підбитті підсумків шляхом їхнього підрахунку, прийняла участь в організації та проведенні незаконних виборів «президента РФ».

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням м. Сватове Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 186 ( 7846 ), яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 13.09.2024 опубліковано повістку про виклик особи - ОСОБА_5 , на 17.09.2024 о 10:00, на 18.09.2024 о 10:00, на 19.09.2024 о 10:00 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні за № 0000251 від 15.04.2024, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної тощо.

Жодного разу у призначений час громадянка України ОСОБА_5 у призначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим 3 управління ІНФОРМАЦІЯ_2 за погодженням з прокурором Сватівської окружної прокуратури Луганської області 20.09.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 40, 42, 111, 133, 135, 137, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» від 20.09.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Одночасно з повідомленням ОСОБА_5 , про підозру в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» від 20.09.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик ОСОБА_5 до слідчого відділу 3 управління ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем тимчасової дислокації за адресою: АДРЕСА_2 10 годині 00 хвилин на 24, 25, 26 вересня 2024 року для вручення їй письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваної, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій. Крім того, вказана повістка розміщена на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

Разом з тим на вказані дати та час ОСОБА_5 не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Постановою слідчого від 27.09.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав громадянка України ОСОБА_5 має у власності земельні ділянки: реєстраційний номер: 209 , кадастровий номер: :17:001:0270, площа: 1.43 га; реєстраційний номер: 09, кадастровий номер: :16:001:0041, площа: 3.4016 га.

У поданому клопотанні слідчим зазначено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, санкцією якої передбачене покарання у вигляді конфіскації майна, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України для конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_5 , а саме: на земельні ділянки: реєстраційний номер: 209 , кадастровий номер: :17:001:0270, площа: 1.43 га; реєстраційний номер: 09, кадастровий номер: :16:001:0041, площа: 3.4016 га.

На підставі викладеного, слідчий просив накласти арешт майно підозрюваноїОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, у зв`язку з тим, що існує реальна загроза зміни та приховування вказаного майна шляхом зміни його власника, з метою забезпечення арешту майна проводити розгляд даного клопотання без участі підозрюваної ОСОБА_5 та її представників.

Слідчий у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність, на його задоволенні наполягав, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваної.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 3 управління (з дислокації у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 15.04.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111 1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням м. Сватове Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 186 ( 7846 ), яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 13.09.2024 опубліковано повістку про виклик особи - ОСОБА_5 , на 17.09.2024 о 10:00, на 18.09.2024 о 10:00, на 19.09.2024 о 10:00 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні за № 0000251 від 15.04.2024, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної тощо.

Жодного разу у призначений час громадянка України ОСОБА_5 у призначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим 3 управління ІНФОРМАЦІЯ_2 за погодженням з прокурором Сватівської окружної прокуратури Луганської області 20.09.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 40, 42, 111, 133, 135, 137, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» від 20.09.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Одночасно з повідомленням ОСОБА_5 , про підозру в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» від 20.09.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик ОСОБА_5 до слідчого відділу 3 управління ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем тимчасової дислокації за адресою: АДРЕСА_2 10 годині 00 хвилин на 24, 25, 26 вересня 2024 року для вручення їй письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваної, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій. Крім того, вказана повістка розміщена на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

Разом з тим на вказані дати та час ОСОБА_5 не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Постановою слідчого від 27.09.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Доведено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_5 належать на праві власності земельні ділянки: реєстраційний номер: 209 , кадастровий номер: :17:001:0270, площа: 1.43 га; реєстраційний номер: 09, кадастровий номер: :16:001:0041, площа: 3.4016 га.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000251 від 15.04.2024 на майно, яке перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , а саме: земельну ділянку (реєстраційний номер: 209 , кадастровий номер: :17:001:0270, площа: 1.43 га); земельну ділянку (реєстраційний номер: 09, кадастровий номер: :16:001:0041, площа: 3.4016 га).

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1