Справа № 478/1131/24 Провадження № 1-в/478/250/2024
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, засудженого:
- вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.02.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого з іспитовим строком у 2 роки;
- вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.10.2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;
- вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2022 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.04.2023 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі;
- вироком Миколаївського апеляційного суду від 18.10.2023 року ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.ч. 1,4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,
У вересні 2024 року начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду із вказаним поданням відносно засудженого ОСОБА_4 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.10.2021 року, вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2022 року, вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.04.2023 року та вироку Миколаївського апеляційного суду від 18.10.2023 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 було засуджено наведеними вище вироками за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 КК України до позбавлення волі. Вказаний засуджений відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», початок строку: 18.10.2023 року, кінець строку: 18.01.2027 року.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), який поліпшує становище засудженого скасовуючи кримінальну відповідальність за вчинене ним діяння.
В судове засідання засуджений та представник виправної колонії не з`явились, згідно поданих заяв просили суд провести розгляд подання без їх участі.
Прокурор подання підтримав, просив його задовольнити та звільнити засудженого від покарання за епізодами дрібної крадіжки.
Виходячи з абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи, судом встановлено наступне.
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.02.2021 року ОСОБА_4 було засуджено за 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засудженого було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

З даного вироку вбачається, що ОСОБА_4 було вчинено таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме: 30.09.2020 року на суму 2849,05 грн.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.10.2021 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Цим же вироком, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі.

З даного вироку вбачається, що ОСОБА_4 було вчинено два епізоди закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а саме: 27.02.2021 року на суму 316,32 грн та 27.02.2021 року на суму 250,35 грн.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2022 року ОСОБА_4 було засуджено за 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Цим же вироком, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю злочинів, частково приєднано до даного покарання, покарання призначене за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.10.2021 року та остаточно визначено покарання засудженому у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

З даного вироку вбачається, що ОСОБА_4 було вчинено таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а саме: 30.11.2021 року на суму 849,93 грн.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.04.2023 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2022 року та остаточно призначено засудженому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 років 4 місяців позбавлення волі.

З даного вироку вбачається, що ОСОБА_4 було вчинено таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, а саме: 22.11.2021 року на суму 255,75 грн; 26.11.2021 року на суму 457,80 грн; 27.11.2021 року на суму 646,67 грн; 29.11.2021 року на суму 264,85 грн; 01.12.2021 року на суму 452,90 грн.

Вироком Миколаївського апеляційного суду від 18.10.2023 року вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.04.2023 року в частині призначення було скасовано, ухвалено новий вирок, яким було визначено ОСОБА_4 покарання: за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2022 року, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено засудженому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне.

Відповідно до з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3ст. 74 КК України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини 3 ст. 57, ч.1 ст. 58, ч.1 ст. 62 КК України),11,13,13-2 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексута/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2102,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, розмір вартості майна, за яке настає кримінальна відповідальність у 2020 році за ст. 185 КК України, відтепер становить 2102,00 грн. (1051*2=2102).

З вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 було вчинено таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме: 30.09.2020 року на суму 2849,05 грн.

Таким чином, виходячи з розміру вартості викраденого засудженим майна кримінальна караність вчиненого ОСОБА_4 діяння на суму 1822,50 грн та не усунена законом № 3886-IX.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2270,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, розмір вартості майна, за яке настає кримінальна відповідальність у 2021 році за ст. 185 КК України, відтепер становить 2270,00 грн. (1135*2=2270).

З вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.10.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 було вчинено два епізоди закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а саме: 27.02.2021 року на суму 316,32 грн та 27.02.2021 року на суму 250,35 грн.

З вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2022 року вбачається, що ОСОБА_4 було вчинено таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а саме: 30.11.2021 року на суму 849,93 грн.

З вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.04.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 було вчинено таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, а саме: 22.11.2021 року на суму 255,75 грн; 26.11.2021 року на суму 457,80 грн; 27.11.2021 року на суму 646,67 грн; 29.11.2021 року на суму 264,85 грн; 01.12.2021 року на суму 452,90 грн.

Таким чином, виходячи з розміру вартості викраденого засудженим майна у 2021 році, суд приходить до висновку, щодо усунення кримінальної караності вчинених ОСОБА_4 діянь за: вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.10.2021 року; вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2022 року; вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.04.2023 року.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинені діяння, кримінальна караність яких частково усунена законом, суд дійшов висновку, що подання ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» є обґрунтованим та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим засуджений підлягає звільненню за: вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.10.2021 року; вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2022 року; вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.04.2023 року та вироком Миколаївського апеляційного суду від 18.10.2023 року.

За встановлених обставин суд враховує, що за результатами усунення кримінального діяння він уповноважений звільнити засудженого від відбування покарання, проте не може приводити вироки суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Таким чином, суд звільняє від призначеного покарання ОСОБА_4 за наведеними вище вироками, окрім вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.02.2021 року, за яким ОСОБА_4 було засуджено за 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. В такому разі, вказаний вирок підлягає самостійному виконанню в порядку, визначеному законодавством (органом пробації).

Таким чином, суд, на підставі ст. 58 Конституції України, ст.5,ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст.336, 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.10.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.04.2023 року та вироком Миколаївського апеляційного суду від 18.10.2023 року за ч. 2 ст. 15 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя