справа № 361/7647/24
провадження № 1-кп/361/1087/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000752 від 18 березня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що за змістом обвинувального акту та угоди про визнання винуватості 03 березня 2024 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , під час розпиття алкогольних напоїв, отримав від невстановленої слідством особи один запал дистанційної дії УЗРГМ-2 та один корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, а також один корпус ручної осколкової гранати типу РГН 254-139-87 та один підривач до ручних гранат типу УДЗ ИЦ-23-87, які знаходились у чорній спортивній сумці, цим самим незаконно придбав вибухові речовини та вибухові пристрої.

Після цього, 03 березня 2024 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 переніс зазначені вибухові речовини та вибухові пристрої, які знаходились в чорній спортивній сумці, до під`їзду свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , цим самим почав виконувати незаконне носіння цих вибухових пристроїв та вибухових речовин, та в подальшому сховав їх у підвалі свого будинку, цим самим почав незаконно зберігати ці предмети.

У подальшому 04 березня 2024 року приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 вирішив перемістити зазначені речі, які знаходились у підвалі в чорній сумці, один запал дистанційної дії УЗРГМ-2 та один корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, а також один корпус ручної осколкової гранати типу РГН 254-139-87 та один підривач до ручних гранат типу УДЗ ИЦ-23-87, за межі міста Бровари, та сховав їх в лісовій місцевості, точної адреси не встановлено, цим самим незаконно переніс та почав зберігати вибухові речовини та вибухові пристрої.

Через деякий проміжок часу, але не пізніше 29 березня 2024 року ОСОБА_4 під час розпивання алкогольних напоїв з ОСОБА_6 вихвалявся останньому, що він має дві гранати разом із запалами та готовий їх продати, на що останній погодився.

У подальшому 30 березня 2024 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_4 відправився в місце, де він зберігає вибухові речовини та вибухові пристрої, забрав із чорної сумки та помістив собі до кишені один запал дистанційної дії УЗРГМ-2 та один корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та відправився на місце зустрічі, цим самим почав незаконне носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв.

Того ж дня, а саме 30 березня 2024 року близько 12 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_4 всупереч п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, незаконно продав ОСОБА_6 один запал дистанційної дії УЗРГМ-2 та один корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 за 2 тис. грн, чим незаконно збув вибухові речовини та вибухові пристрої.

Крім того, 29 квітня 2024 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 під час вживання алкогольних напоїв у невстановленому місці запропонував ОСОБА_7 придбати в нього один корпус ручної осколкової гранати типу РГН 254-139-87 та один підривач до ручних гранат типу УДЗ ИЦ-23-87, на що остання погодилась та домовилась про зустріч із ОСОБА_4 на 30 квітня 2024 року.

Після чого 29 квітня 2024 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 відправився в місце, де він зберігає вибухові речовини та вибухові пристрої, забрав чорну сумку, в якій знаходились один корпус ручної осколкової гранати типу РГН 254-139-87 та один підривач до ручних гранат типу УДЗ ИЦ-23-87, та переніс до під`їзду свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , цим самим почав виконувати незаконне носіння цих вибухових пристроїв та вибухових речовин, та в подальшому сховав чорну сумку в підвалі свого будинку, цим самим почав незаконно зберігати ці предмети.

30 квітня 2024 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 відправився в місце, де він зберігає вибухові речовини та вибухові пристрої, забрав із чорної сумки та помістив до кишені один корпус ручної осколкової гранати типу РГН 254-139-87 та один підривач до ручних гранат типу УДЗ ИЦ-23-87 та відправився на місце зустрічі, цим самим почав незаконне носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв.

Після чого того ж дня, 30 квтіня 2024 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , всупереч п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, незаконно продав ОСОБА_7 один корпус ручної осколкової гранати типу РГН 254-139-87 та один підривач до ручних гранат типу УДЗ ИЦ-23-87 за 2 300,00 грн, чим незаконно збув вибухові речовини та вибухові пристрої.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні, носінні, зберіганні та збуту вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

01 серпня 2024 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , з якої вбачається таке.

Угода про визнання винуватості укладена 31 липня 2024 року в місті Бровари під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000752 від 18 березня 2024 року.

Сторонами цієї угоди є:

прокурор прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000752 від 18 березня 2024 року;

підозрюваний у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Угода про визнання винуватості укладена між сторонами за участю захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 .

Угода про визнання винуватості містить: формулювання підозри (обвинувачення) та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що наведено вище за текстом мотивувальної частини цього вироку; істотні для цього кримінального провадження обставини; беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення; узгоджене покарання та згода підозрюваного (обвинуваченого) на його призначення.

Так, згідно з угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для цього кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні цього злочину.

Також сторонами угоди визначено узгоджене покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, яке останній повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

Угода про визнання винуватості скріплена підписами сторін (прокурора і підозрюваного), а також підписана захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 ознайомлений зі своїми правами, усвідомлює формулювання і характер обвинувачення, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, у тому числі наслідки її невиконання і наслідки відмови від здійснення права на судовий розгляд.

За умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, узгодив з прокурором вид та розмір остаточного покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування та надав згоду на його призначення судом.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за викладених в обвинувальному акті обставин.

Захисник у підготовчому судовому засіданні просив цю угоду затвердити.

Суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості укладена між сторонами добровільно, тобто без застосування примусу, погроз, насильства, та не є наслідком обіцянок, дій або інших обставин, ніж ті, які нею передбачені.

Таким чином, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

При цьому суд враховує обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також вчинення злочину з використанням умов воєнного стану як обставину, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 .

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому встановив, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення щодо якого визнає себе винним, вид та розмір покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення експертиз підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_4 судом не обирався.

Керуючись положеннями статей 100, 124, 314, 373, 374, 468 469, 472 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 липня 2024 року, укладену між прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000752 від 18 березня 2024 року, та підозрюваним у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_4 , укладену за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Процесуальні витрати у розмірі 4 543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок (висновок експерта № СЕ-19/111-24/21347-ВТХ від 24 квітня 2024 року) стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1