Справа № 158/3336/24
Провадження № 1-кп/0158/230/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у колегіальному складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000107 від 25.03.2021 року прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комунарка, Кегичівського району Харківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Ківерцівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000107 від 25.03.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

07 листопада 2024р. від прокурора у кримінальному провадженні №0000107 прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.10.2024р. до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави в межах строку досудового розслідування, строк якого закінчується 17 листопада 2024р. і на даний час ризики суспільної небезпечності обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, про що свідчить тяжкість покарання у разі визнання останнього винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, останній перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки останній не має офіційного джерела доходу та може здійснити спробу повторно покинути територію України, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а тому просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на шістдесяти днів, без визначення розміру застави.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні подане ним клопотання підтримав з підстав викладених у ньому, просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на шістдесяти днів, без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання прокурора заперечили, просили обрати обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, кожного зокрема, думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама по собі тяжкість злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в той же час суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.10.2024р. до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави в межах строку досудового розслідування до 17 листопада 2024р.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, які згідно ст. 12 КК України, за ч. 2 ст. 309 КК України відноситься до нетяжких злочинів, за ч. 1 ст. 263 КК України до тяжких злочинів та за ч. 3 ст. 307 КК України до особливо тяжких слочинів, санкція якої передбачає покарання від дев`яти до дванадцяти років. Ризики враховані слідчим суддею при застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися, оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 24.03.2021р. було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, в подальшому ОСОБА_4 покинув території України та як наслідок 25 березня 2021р. був оголошений в загально державний розшук, а 03 вересня 2021р. оголошено у міжнародний розшук та лише 08 липня 2024р. останнього було затримано в м. Познань Республіки Польща, що свідчить про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може здійснити спробу повторно покинути територію України та переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); вчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Враховуючи вищенаведене, з метою запобігання ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, які представляють підвищену суспільну небезпеку, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Враховуючи вищезазначене, суд не визначає обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, про що просив обвинувачений ОСОБА_4 , та його захисник адвокат ОСОБА_5 , за встановлених обставин, не зможе дієво запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 .

Стороною захисту не надано суду інших доказів, які б підтверджували доцільність зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу про продовження якого просить у клопотанні сторона обвинувачення, або ж у відмові в задоволенні клопотання.

Зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не гарантуватиме виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, оскільки останній, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема, ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Судом також встановлено, що на даний час не відпала необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів без визначення застави слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.177, 181, 194, 369, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000107 від 25.03.2021 року прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів до 06 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Строк рахувати з моменту винесення ухвали 08 листопада 2024 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Суддя Ківерцівського районного судуВолинської області ОСОБА_1