Провадження 11-кп/824/4041/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 травня 2024 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 травня 2024 року ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07 липня 2024 року з можливістю внесення застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень та в разі її внесення, покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не припинили свого існування, а саме, ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу та наразі не припинили свого існування. Зокрема, судом було враховано те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а також раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів. Окрім цього, ОСОБА_6 , маючи не зняту та непогашену судимість вчинив інший злочин, що свідчить про те, що обвинувачений опинившись на волі, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), вчиняти нові кримінальні правопорушення. Окрім цього, місцем судом взято до уваги, дані про особу обвинуваченого, зокрема, наявність місця реєстрації у Вінницькій області та відсутність місця проживання на території м. Києва, відсутність постійного офіційного місця роботи, міцних соціальних зв`язків. Також, місцевим судом враховано вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою. Водночас, на переконання судді місцевого суду, на даний час вказані обставини навіть у своїй сукупності не є переконливими та достатніми для незастосування щодо ОСОБА_6 такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисника вказано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обгрунтування скарги вказав на те, що обставини викладені у клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 прокурором та судом не озвучувались, що є порушення кримінально-процесуального закону України та права на захист обвинуваченого. Просив ухвалу скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з під варти.

У судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися. Будь-яких клопотань про відкладення судового засіданні або повідомлень про неможливість прибуття у судове засідання на адресу суду не надіслали. У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважала за можливе провести апеляційний розгляд скарги без участі сторін за правилами ч. 4 ст. 4221 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається із апеляційної скарги, захисником фактично порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із ухваленням нової ухвали про звільнення ОСОБА_6 з-під варти. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 09 травня 2024 року, строк тримання під вартою обвинуваченого був визначений до 07 липня 2024 року. Між тим, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою був продовжений до 23 серпня 2024 року. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 09 травня 2024 року про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню в одному зі способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 196, ч. 3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення.

У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, можливо лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника в частині скасування цієї ухвали.

Колегія суддів також зважає на те, що відповідно до вимог ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 09 травня 2024 року про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 4221КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 07 липня 2024 рокузалишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4