Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3255/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/775/24
Категорія ч. 3 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-суддді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 (дистанційно),

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000337 за апеляційною скаргою з доповненнями потерпілого ОСОБА_11 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 28 червня 2024 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іванківці, Хмельницького району, Хмельницької області, українця, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адерсою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_11 просить вирок скасувати в частині стягнення моральної шкоди та постановити нове рішення, яким задовольнити його вимоги про стягнення моральної шкоди в повному обсязі в сумі 919 600 грн. Вважає, що рішення суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та несправедливим. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що внаслідок ДТП загинули його батьки, які також були єдиними піклувальниками його брата ОСОБА_12 , який є інвалідом першої групи з дитинства та потребує постійного догляду на непрофесійній основі. Вказує, що розмір відшкодування моральної шкоди, який визначений судом не відповідає принципу розумності та справедливості.

01.10.2024 на адресу апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від потерпілого ОСОБА_11 , які направлені поштою 30.09.2024, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, в яких потерпілий ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на те, що він категорично не погоджується з призначеним ОСОБА_10 покаранням та розміром стягнутої моральної шкоди. Звертає увагу на те, що його брата ОСОБА_12 , який є інвалідом першої групи в порушення вимог КПК України не було визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні та суд першої інстанції безпідставно не вирішив питання щодо відшкодування йому судових витрат на правову допомогу.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_11 , яке надійшло від захисника обвинуваченого ОСОБА_10 авдоката ОСОБА_9 йдеться про безпідставність доводів апеляційної скарги та залишення її без задоволення, а вироку суду без зміни.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 28 червня 2024 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання.

Початок іспитового строку встановлено обчислювати з дня проголошення вироку.

Додаткове покарання, призначене ОСОБА_10 , у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки підлягає самостійному реальному виконанню.

Стягнуто зі ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в загальній сумі 15 295,40 грн (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять гривень сорок копійок).

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «ВАН-КЛІК»» на користь ОСОБА_11 127 620 грн, з яких 47 220 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за понесені витрати на поховання загиблих, та 80 400 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду.

Позовні вимоги щодо стягнення зі ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 моральної шкоди в сумі 919 600 грн. задоволено частково в межах відшкодованої суми, а саме 509 800 грн.

Відмовлено у задоволенні вимог потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_10 про стягнення витрат на правову допомогу.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 28.05.2023 близько 08 год 00 хв ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 йому належить, рухався ним по проїзній частині автодороги «Станишівка - Глибочиця» в напрямку с. Станишівка, Житомирського р-ну Житомирської області, перевозячи пасажирку ОСОБА_7 .

Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом на 5 км указаної автодороги поблизу с. Левків Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_10 , в порушення вимог пунктів 2.3 б), 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки і її змін, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де передньою лівою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив зіткнення з передньою лівою частиною автомобіля «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався в зустрічному напрямку та своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді: масивний неправильно-прямокутний синьо-фіолетовий синець навколо лівого ока з переходом на ліву щоку, перенісся зліва та справа і носо-губний трикутник зліва; трикутний темно червоний сукон`юктивальний крововилив біля зовнішнього кута лівого ока; шість неправильно-овальних та прямокутних саден вкриті червоно-коричневою кіркою розташованою нижче рівня оточуючої шкіри на лівій та правій щоці, на верхній губі в центрі та справа, під нижньою губою зліва; щілиноподібна рана з нерівними краями, заокругленими кінцями, пологими стінками та дном виповненим підлеглими м`якими тканинами на нижній губі в центрі; трикутне садно аналогічне вищеописаним в проекції нижнього краю правої лопатки; дев`ять неправильно-прямокутних та смугастих саден вкриті червоно- коричневою кіркою розташованою нижче рівня оточуючої шкіри проекції грудної клітки у верхній частині зліва та справа на рівні 3-5-х ребер; подібне трикутне садно в проекції краю реберної дуги зліва по середньо-ключичній лінії; два неправильно-овальні синьо-фіолетові синці під лівою реберною дугою по середньо-ключичній лінії; вісім неправильно-овальних синців в верхніх частинах правого плеча по передньо-зовнішній поверхні, в середній та нижній частинах правого передпліччя по передній і задній поверхнях та на тильній поверхні правої кисті; поверхнева «Г»-подібна аналогічна рана на тильній поверхні правої кисті біля основи 3, 4-го пальців, яка переходить на основну фалангу 3-го пальця; овальне аналогічне садно в проекції правого променево-зап`ястного суглобу по внутрішній поверхні; вісім східних неправильно-овальних та прямокутних синців в середній та нижній частинах лівого плеча по задній поверхні, в верхній, середній і нижній частинах лівого передпліччя по задній зовнішній поверхнях, на тильній поверхні лівої кисті біля основної фаланги великого пальця, десять неправильно-прямокутних та овальних саден в проекції лівого ліктьового і променево-зап`ястного суглобів та на тильній поверхні лівої кисті; «S»-подібна та лінійна рани вшиті вузловими швами в проекції правого колінного та гомілково-ступневого суглобів по передній та зовнішній поверхнях розташовані відповідно в 47 см і 10 см від підошвової поверхні ступні; лінійна рана, вшита вузловим швом в нижній частині лівого стегна по передньо-зовнішній поверхні розташована в 35 см від підошвової поверхні ступні; множинні не підлягаючи підрахунку неправильно-прямокутні та смугасті садна в верхній, середній нижній частинах лівого стегна та гомілки, в середній і нижній частинах правого стегна, в верхній і нижній частинах правої гомілки по передній та зовнішній поверхнях, проекції обох колінних суглобів по передніх поверхнях, десять неправильно-прямокутних та овальних синьо-фіолетових синців в середній передній та зовнішній поверхнях, в верхній, та нижній частинах лівого стегна по середній та нижній частинах лівої гомілки по передньо-зовнішній та внутрішній поверхнях, біля основи великого пальця лівої ступні по тильній поверхні; проекції правого колінного суглобу по передній дванадцять подібних синців поверхні, в середній частин правого стегна по зовнішній поверхні, в верхній на тильній частині правої гомілки по зовнішній поверхні, в проекції обох правих кісточок, на тильній поверхні правої ступні; темно- червоні крововиливи на м`яких покровах голови з їх внутрішньої поверхні в правій лобно-скроневій ділянці; розрив грудинно-ключинного з`єднання справа з ушкодженням пристінкової, легеневої плеври та тканини верхньої долі лівої легені і темно-червоними крововиливами в місці розриву, перелом тіла груднини в місці прикріплення 3-х ребер з темно-червоними крововиливами; темно-червоні крововиливи в клітковині переднього середостіння; переломи 4,5,6,7 ребер по правій середньо-ключичній лінії, перелом 3-го ребра по правій середній підпахвовій лінії, перелом 5,7 ребер по правій лопатковій лінії, перелом 6-го ребра по правій біляхребтовій лінії з темно-червоними крововиливами в місцях переломів; розрив верхньої долі правої легені довжиною 4 см ускладнений гемотораксом справа у вигляді наявності 400 мл темно-червоної рідкої крові в правій плевральній порожнині; перелом 5,6,7 ребер по лівій задній підпахвовій лінії; перелом 3,4 ребер по лівій середньо-ключичній лінії, перелом 2-го ребра по лівій білягрудинній лінії з темно-червоними крововиливами в місцях переломів, ускладнені гемотораксом зліва у вигляді наявності 150 мл темно-червоної рідкої крові в лівій плевральній порожнині; темно-червоні крововиливи біля коренів легень; темно-червоні крововиливи в навколониркову клітковину зліва та справа; розрив правої долі печінки ускладнений гемоперитонеумом (наявність в черевній порожнині 1400 мл темно-червоної рідкої крові); темно-червоні крововиливи в зв`язковий апарат печінки; темно-червоні крововиливи в брижу тонкого кишківника справа; двокісткові переломи обох передплічь в середніх частинах з темно-червоними крововиливами в місцях переломів; розрив капсули правого променево-зап`ястного суглобу; перелом правого стегна в середній частині розташований 62 см від підошвової поверхні ступні; перелом лівого стегна в середній частині розташований в 59 см від підошвової поверхні ступні; двокістковий перелом лівої гомілки розташований в 25 см від підошвової поверхні ступні; розриви капсул обох колінних суглобів та капсули правого гомілково-ступневого суглобу. Дані тілесні ушкодження в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_13 .

Також, пасажир автомобіля «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу під павутинну оболонку лівої скроневої частки головного мозку та мозочку, перелому першого шийного хребця з ушкодженням спинного мозку, травматичний розрив перикарду, забій серця, травматичне, ушкодження лівої легені, лівобічний гемопневмоторакс, розриви великої долі печінки, множинні переломи ребер, крововиливи в зв`язковий апарат печінки, нирок та в корені легень, саден, синців та ран тіла. Дані тілесні ушкодження за механізмом свого утворення складають тупу сукупну травму тіла, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_14 .

Крім цього, пасажир автомобіля «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита тупа травма грудної клітки: переломи 3-8-го ребер зліва, забій обох легень, закриту тупу травму живота: розрив брижжі попеерчно-ободової кишки та неповні розриви поперечно-ободової та сліпої кишки із розвитком гемоперитонеуму (наявності крові у черевній порожнині), забій м`яких тканин та синець лівої верхньої кінцівки. Вище вказана тупа поєднана травма тіла відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Порушення водієм ОСОБА_10 при керуванні ним транспортним засобом вимог пунктів 2.3 б), 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідкам.

Потерпілий ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не явився. Його представник ОСОБА_8 повідомила, що на даний час він проходить службу в ЗСУ, а тому просив проводити апеляційний розгляд у його відсутності за участю його представника.

Заслухавши доповідача, доводи представника потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги з доповненнями, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка покладалася на розсуд суду, пояснення прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника в заперечення апеляційної скарги з доповненнями, провівши часткове судове слідство, перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.403 КК України до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її. Внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

Як вбачається з доповнень до апеляційної скарги, поданих 30.09.2024, тобто за межами строків на апеляційне оскарження, потерпілий ОСОБА_11 , крім доводів, що викладені в апеляційній скарзі від 26.07.2024 (в частині вирішення питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу), категорично не погоджується з покаранням, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_10 , що відповідно до ч.4 ст.403 КПК України є недопустимим, оскільки тягне за собою погіршення становища обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів після роз`яснення представнику потерпілого ОСОБА_8 зазначених положень кримінального процесуального закону, дійшла висновку про те, що доповнення до апеляційної скарги потерпілого в частині, що стосується погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_10 апеляційним судом не переглядається.

Отже, враховуючи, що фактичні обставини справи, правильність кваліфікації дій, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 та призначене йому покарання в апеляційній скарзі, поданій в межах строків на апеляційне оскарження, не оспорюється, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження та загибель кількох (двох) осіб ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , апеляційним судом не переглядається. Дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.3 ст.286 КК України кваліфіковані правильно.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_10 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутності обставин що обтяжують його покарання.

Доводи апеляційної скарги потерпілого з доповненнями про те, що його брата ОСОБА_12 не було визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні і суд першої інстанції не вирішив питання щодо відшкодування йому судових витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки брат потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_12 чи його представник не зверталися до органу досудового розслідування чи суду з заявою про визнання потерпілим відповідно до ч. 2, 6, 7 ст. 55 КПК України не подавали відповідно до і даний факт не є істотним порушенням вимог КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_12 не позбавлений права на звернення до суду з позовом про відшкодування ОСОБА_10 завданої шкоди в порядку цивільного судочинства.

Що стосується доводів потерпілого про не вирішення судом першої інстанції питання про відшкодування витрат на правову допомогу, то колегія суддів вважає їх безпідставними з наступних підстав.

Так, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що вказане питання судом розглядалося, однак враховуючи, що потерпілий не надав суду належного обгрунтування та жодних доказів на підтвердження того факту, що він поніс такі витрати, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_11 витрат на правову допомогу.

Під час апеляційного розгляду представником потерпілого та потерпілим ОСОБА_11 також не було надано жодного документу на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, крім посилання в позовній заяві (а.п.26-30) на те, що орієнтовний розрахунок таких витрат, які він планує понести складає 20 000 грн. Більш того, в Договорі про надання правової допомоги від 05.06.2023, укладеного між потерпілим ОСОБА_11 та адвокатом ОСОБА_15 також не встановлено розміру винагороди.

Доводи апеляційної скарги потерпілого в частині розміру відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Положеннями ч.2 ст.127 КПК України встановлено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За змістом ч.1 ст.129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілим ОСОБА_11 в порядку ст. 128 КПК України було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 919 600 грн.

Стягуючи з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди 509 800 грн, суд першої інстанції послався на те, що вказана сума вже відшкодована обвинуваченим ОСОБА_10 в добровільному порядку, що підтверджується чеками (а.с. 151) та розпискою (а.с. 152), а тому вважав, що моральна шкода ОСОБА_10 вже відшкодована в повному обсязі.

Однак, згідно чеків, кошти в сумі 9 800 грн. були сплачені обвинуваченим ОСОБА_10 у відшкодування матеріальної шкоди, про що зазначено у самих чеках, на що суд не звернув увагу (а.п.151).

Крім того, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її суть, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Судом першої інстанції встановлені обставини заподіяння потерпілому ОСОБА_11 моральної шкоди, яка спричинена смертю одразу обох його батьків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 внаслідок неправомірних дій обвинуваченого.

Проте, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції недостатньо врахував вимоги розумності та справедливості у відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, не взяв до уваги характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, внаслідок смерті одразу обох його батьків. Судом першої інстанції не враховано належним чином, що потерпілий внаслідок дій обвинуваченого зазнав невідворотної втрати та надалі відчуває дискомфорт в повсякденному житті. Моральна шкода потерпілому спричинена моральними стражданнями, негативними змінами у його житті, докладанням додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки після смерті батьків залишився його брат інвалід 1 групи, яким загиблі опікувалися.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити розмір відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди, окрім добровільно сплачених обвинуваченим коштів у сумі 500 000 грн. ще 419 600 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог (а.п.26-30). Саме такий розмір моральної шкоди, на думку колегії суддів, з урахуванням душевних страждань потерпілого, відповідає вимогам розумності та справедливості у даному конкретному випадку. При визначенні розміру моральної шкоди, колегія суддів керується вимогами розумності та справедливості, враховуючи обставини кримінального провадження та втрату потерпілим одразу двох найрідніших людей батьків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або, збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, вирок суду в частині розміру відшкодування моральної шкоди підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу з доповненнями потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 28 червня 2024 року щодо ОСОБА_10 змінити в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди 419 600 (чотириста дев`ятнадцять тисяч шістсот) грн.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Судді :