Справа № 643/9739/24
Провадження № 1-кс/643/1060/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

володільця майна ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002976 від 26.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Московського районного суду м. Харкова 30.08.2024 надійшло вищезазначене клопотання прокурора про надання дозволу на арешт майна.

У судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, причини неявки суду не відомі.

Володілець майна ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання, з підстав того, що це його табельна зброя, яка йому необхідна для виконання бойових обов`язків.

Вислухавши думку володільця майна, дослідивши клопотання, та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим відділом Харківського районного управління поліції №2 ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0002976 від 26.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 26.08.2024 до ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від оператора служби 102 про те, що невстановлена особа 26.08.2024 приблизно о 15 год. 20 хв., в період дії воєнного стану, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, застосовував предмет, візуально схожий на пістолет, а саме здійснив декілька пострілів.

В період часу з 17 години 13 хвилин до 18 години 01 хвилин 26.08.2024 слідчим СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області було проведено обшук відповідно до вимог ст. 233 КПК України у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого гр. ОСОБА_5 вказала, що у квартирі знаходиться пістолет марки «ТТ», який належить її чоловікові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому під час обшуку вищевказана громадянка добровільно видала слідчому пістолет марки «ТТ» з маркуванням « НОМЕР_1 » в магазині якого знаходилось сім набоїв. Вищевказаний пістолет та набої вилучено до Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області.

Вищезазначені предмети визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Прокурор зазначає, що наразі існують достатні підстави вважати, що вилучені під час огляду місця події речі мають істотне значення для встановлення істини по кримінальному провадженню, повернення яких на теперішній час може привести до їх втрати. Арешт майна необхідний для забезпечення збереження речових доказів, позбавлення можливості їх знищення або переховування.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, проведення обшуку та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази, вислухавши думку володільця майна слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативні наслідки арешту майна, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна.

Що стосується клопотання прокурора про визначення місця зберігання майна, слід зазначити, що вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції сторони обвинувачення. Більше того, розгляд даного питання не передбачений ч.5 ст.173 КПК України при задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

З метою збереження речових доказів накласти арешт на майно, а саме: на пістолет марки «ТТ» з маркуванням « НОМЕР_1 » та сім набоїв котрі находилось у пістолеті, які було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 17:13 до 18:01 год. 26.08.2024, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

У задоволенні клопотання стосовно визначення місця зберігання вилученого майна відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1