ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/453/24 Справа № 711/8737/24 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи прокурор володілець майна представник володільця майна ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до суду з клопотанням, поданим в рамках кримінального провадження №0000049 від 26.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 364 КК України про арешт майна.

Просив слідчого суддю накласти у кримінальному провадженні № 0000049 від 26.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 364 КК України, арешт на речові докази, вилучені в ході проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0536 загальною площею 1,3171 га, корисну копалину місцевого значення (пісок) загальним об`ємом 10,8 тис.м3 , яку виявлено та вилучено в ході огляду вказаної земельної ділянки, передано під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , із забороною володіння, користування та розпорядження даним майном.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2024 року у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000049 від 26.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 364 КК України, відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора, слідчий суддя виходив з того, що відсутні обґрунтовані підстави для накладення арешту на корисну копалину (пісок), яку було вилучену в ході проведення огляду земельної ділянки, оскільки наявні та зібрані органом досудового розслідування докази та матеріали не свідчать, що вказана корисна копалина є об`єктом вчинення злочинів та, відповідно, може бути доказом їх вчинення.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор Черкаської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду від 08.11.2024 року скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог процесуального закону.

Накласти у кримінальному провадженні №0000049 від 26.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 364 КК України, арешт на речовий доказ корисну копалину місцевого значення (пісок) загальним об`ємом 10,8 тис.м3, яку виявлено та вилучено в ході огляду земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0536 загальною площею 1,3171 га, передано під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_7 із забороною володіння, користування та розпорядження даним майном.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що приймаючи вказане рішення слідчий суддя упереджено підійшов до дослідження обставин справи, не дослідив жодного доказу сторони обвинувачення, та виніс рішення, яке суперечить вимогам КПК України та фактичним обставинам кримінального провадження.

Суд залишив поза увагою постанову слідчого про визнання вилучених предметів речовими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя, зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження з`ясувати характер і розмір шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного в заподіянні та чи відшкодовано шкоду повністю або частково.

На даний час, не надано жодних документів які б свідчили про право власності на це майно, тобто не встановлено фактичного власника, а відтак, накладення арешту є виправданим для подальшого проведення досудового розслідування та суттєво впливає на його повноту та об`єктивність.

Однак, слідчий суддя надала перевагу поясненням захисника щодо відсутності будь-яких підстав для накладення арешту, передбачені КПК України.

26.11.2024 року на адресу суду надійшло доповнення до апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.11.2024 року.

Зазначено, що ознайомившись з повним текстом ухвали слідчого судді, прокурор вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Судом залишено поза увагою, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 364 КК України, а саме за фактом здійснення незаконного видобутку на території Черкаської області корисних копалин місцевого значення у великому розмірі.

За змістом Робочого проекту, на який посилається слідчий суддя, а саме його техніко-економічних показників, середній показник глибини розробки каналу складає 4,8 м, тобто більше аніж визначено законодавцем.

Крім того, як сам Робочий проект, так і дії по його затвердженню і виконанню заходів без спеціального дозволу на користування надрами є недійсним та не створює юридичних наслідків, окрім як шкоди довкіллю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень, зокрема арешт майна.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя, прийшов до висновку, що на даному етапі досудового розслідування, з урахуванням наданих прокурором та володільцем майна доказів в ході розгляду даного клопотання, органом досудового розслідування не надано жодних доказів на підтвердження того, що вилучена 05.11.2024 під час проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0536 загальною площею 1,3171 га, корисна копалина (пісок) загальним об`ємом 10,8 тис.м3, є об`єктом вчинення злочинів, що розслідуються у даному кримінальному провадженні, може бути доказом вчинення зазначених кримінальних правопорушень, та відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000049, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом незаконного видобутку на території Черкаської області корисних копалин місцевого значення у великому розмірі.

В ході досудового розслідування встановлено, що посадова особа органу місцевого самоврядування, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи за попередньою змовою з іншими особами, здійснюють незаконний видобуток на території Черкаської області корисних копалин місцевого значення у великому розмірі.

Також встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_11 організував протиправну схему видобутку піску в акваторії р. Дніпро на земельній ділянці, розміщеній на території Коробівської сільської ради Золотоніської ОТГ Золотоніського району Черкаської області в ОСТ «Славутич» (координати центру ділянки 49.617388, 31.940111) без отримання дозвільної документації на видобування корисної копалини та здійснює його подальшу реалізацію за готівку суб`єктам господарювання та фізичним особам Черкаської області.

До вказаної протиправної діяльності ОСОБА_11 залучив ОСОБА_12 , який безпосередньо контролює кількість видобування піску, здійснює пошук та залучення спеціальної техніки (земснаряду та навантажувачів), підбір працівників, а також забезпечує реалізацію незаконно видобутих корисних копалин та ОСОБА_13 , який здійснює підбір працівників, пошуку та залучені спеціальної техніки (земснаряд) та реалізації незаконно видобутих корисних копалин.

За результатами проведених слідчий дій, на переконання сторони обвинувачення, пісок видобувається та вивозиться причетними особами без необхідних дозвільних документів з порушенням вимог чинного законодавства у сфері збереження та використання надр загальнодержавного значення.

Згідно протоколу огляду від 30.10.2024 року (а.с. 20-23), на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.10.2024 (справа №711/8503/24) (а.с. 18-19) в період часу з 14 год. 25 хв. 30.10.2024 року по 12 год. 00 хв. 05.11.2024 року, органом досудового розслідування із залученням спеціаліста ОСОБА_14 , проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0536 загальною площею 1,3171 га, в ході якого виявлено та вилучено корисну копалину (пісок) загальним об`ємом 10,8 тис.м3, яка зберігалась на території зазначеної земельної ділянки. Також, було відібрано та вилучено зразок корисної копалини (пісок), який поміщено до сейф пакету QYH 0005281. Виявлену корисну копалину (пісок) передано під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_7 (а.с. 24).

05.11.2024 року старшим слідчим в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_15 винесено постанову про визнання речей (предметів) речовими доказами та місця їх зберігання, згідно якої визнано речовими доказами у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР 26.06.2024 року за № 0000049, корисну копалину (пісок) загальним об`ємом 10,8 тис.м3, який знаходиться на вищевказаній ділянці належить ОСОБА_7 та переданий під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , а також зразок корисної копалини (пісок), який відібрано, та поміщено до сейф пакету QYH 0005281 (а.с. 6-8).

При розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_7 та його представник заперечили проти задоволення клопотання прокурора про арешт майна та надали слідчому судді копію «Робочого проекту землеустрою щодо здійснення заходів з метою захисту земельної ділянки від підтоплення, заболочення, що перебуває у приватній власності гр. ОСОБА_7 площею 1,9832 га на території Золотоніської територіальної громади (за межами населеного пункту с. Коробівка) Золотоніського району Черкаської області», розробленого ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі договору №009 від 27.03.2024 року.

Представник ОСОБА_7 зазначив, що останнім отримано Робочий проект землеустрою щодо здійснення заходів з метою захисту земель від підтоплення, заболочення, родючий шар ґрунту, перенесення його та складування у тимчасовий відвал на земельній ділянці з кадастровим номером :06:003:0536 загальною площею 1,3171 га., з використанням будівельних машин та механізмів. Вказаним проектом, зокрема, передбачено: основні показники площа зняття, перенесення та збереження 16914 м2, площа земельної ділянки, що підлягає гідронамиву 138324 м2, протяжність водовідвідного каналу 221,51 м, середня ширина каналу (по бровці) 20,0 м, середня глибина каналу 4,8м, площа водовідвідного каналу 0,8922 га, площа використання РШГ 13834 га; обсяги земляних робіт щодо зняття та перенесення родючого шару ґрунту глибина зняття 0,80 м, норми (об`єм) зняття та перенесення 135531 м3, норми (маса) зняття та перенесення 16914 тон, відстань перенесення до 1 км; розмір тимчасового відвалу №1 для складування родючого шару ґрунту: об`єм приблизно 13531 м2; обсяги робіт щодо здійснення заходів захисту від підтоплення: влаштування огороджуючих валів-каналів насипних 13531 м, розробка ґрунту природної вологості 13531 м3.

В проектній документації міститься також нотаріально завірена заява власника земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0536 загальною площею 1,3171 га, ОСОБА_16 , якою надано згоду на розміщення відвалу, згідно даного проекту.

ОСОБА_7 на належній йому земельній ділянці з кадастровим номером :06:003:0535 виконувались роботи відповідно до зазначеного вище Робочого проекту, розробленого ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі договору №009 від 27.03.2024, відповідно до умов та обсягів визначених у ньому.

Згідно ст. 23 Кодексу України про надра, землевласники і землекористувачі в межах земельних ділянок, які перебувають у їх власності або користуванні, мають право без спеціального дозволу та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб, не пов`язаних із відчуженням видобутих корисних копалин, корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до 2 метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 метрів кубічних на добу.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Підставою звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, прокурор вказав те, що за версією слідства на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_7 , здійснюється незаконне видобування корисної копалини піску, який зберігається на сусідній земельній ділянці з кадастровим номером :06:003:0536. Під час проведення огляду ряду земельних ділянок, в тому числі і земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0536, на останній було виявлено пісок об`ємом 10 тис. м3. На переконання сторони обвинувачення вказаний пісок є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він здобутий кримінально-протиправним шляхом, а тому відповідає ознакам ст. 98 КПК України. Незаконне видобування підтверджується відсутністю дозвільної документації на проведення таких робіт, встановленою під час огляду глибиною проведення робіт, а саме 3 метри, хоча видобування корисних копалин може відбуватись на глибині не більше 1 метру. Крім того, на земельній ділянці було виявлено спеціальну техніку для видобутку (вимивання) піску.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при прийнятті рішення, вказаних норм КПК України не дотримався. Відмовляючи у задоволенні клопотання не надав оцінки обставинам, викладеним у клопотанні слідчого, щодо правової підстави для арешту майна, достатності доказів, необхідності забезпечення збереження речових доказів.

У клопотанні прокурора про арешт майна зазначені підстави і мета відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. У постанові слідчого від 05.11.2024 року про визнання речей (предметів) речовими доказами та місця їх зберігання та приєднання до кримінального провадження речових доказів наявна мотивація про те, чому корисну копалину (пісок) визнано речовим доказом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стандарт доказування при розгляді клопотання про арешт майна передбачає, крім доведення передбачених КПК України підстав для такого арешту, також доведення слідчим та прокурором існування фактів чи інформації, які б переконали стороннього об`єктивного спостерігача, що могло бути вчинено конкретний злочин.

Прокурор надав належні та допустимі докази, на підставі яких суд мав би прийти до переконання, що такий ступінь втручання держави у права та свободи власника майна відповідає потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах не порушує справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою збереження речових доказів.

Встановивши фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, що містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно може зберегти на собі сліди злочину або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0536 корисну копалину місцевого значення (пісок) об`ємом 10,8 тис. м3, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

У колегії суддів відсутні підстави вважати, що постанова старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_15 про визнання речей (предметів) речовими доказами та місця їх зберігання від 05.11.2024 року, не відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд вважає, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, дійсно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, розслідування щодо якого проводиться у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000049, оскільки воно відповідає критеріям, визначеними у ст. 98 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягає арешту - з метою збереження речових доказів.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_7 просив у випадку задоволення клопотання прокурора про арешт майна, речовий доказ не передавати на відповідальне зберігання, оскільки останній не зможе забезпечити його схоронності.

Колегія суддів вважає за необхідно зазначити, що вході розгляду апеляційної скарги прокурора не підлягає вирішенню передача майна на відповідальне зберігання, оскільки дане питання було вирішено при огляді земельної ділянки (а.с. 20-24) про що свідчить відповідна розписка.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 392, 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2024 року скасувати та прийняти нову ухвалу.

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000049 від 26.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 364 КК України, на корисну копалину місцевого значення (пісок) загальним об`ємом 10,8 тис. м3, який виявлено та вилучено в ході огляду земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0536 загальною площею 1, 3171 га, шляхом заборони володіння, користування та розпорядження даним майном.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: