Дата документу 25.10.2024
Справа № 334/8838/23
Провадження № 1-в/334/171/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідності до вимог закону відповідно до частини другої статті 74 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 10.10.2023 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.190 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідності до вимог закону відповідно до частини другої статті 74 КК України відносно ОСОБА_5 .

Вимоги подання обґрунтовані наступним: вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання згідно ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України судом на засудженого покладені обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

14.11.2023 року вирок суду надійшов на виконання до відділу пробації, заведено особову справу № 154/23.

Згідно вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2023 року вбачається, що протиправними діями ОСОБА_5 , завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1900гр.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 р. 3886-ІХ «Про внесення змій до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Таким чином, з огляду на момент вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2684,00 грн.

На підставі викладеного інспектор Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області, просить суд звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання.

ОСОБА_5 та представник Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2 - 4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2023 року у справі № 334/8838/23, ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання згідно ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Згідно вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2023 року вбачається, що протиправними діями ОСОБА_5 , завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1900,00 гр.

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, з огляду на момент вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2684,00 грн.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74, ст. 185 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.372,537,539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідності до вимог закону відповідно до частини другої статті 74 КК України відносно ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання, згідно вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2023 року за ч. 1 ст. 190 КК України у справі № 334/8838/23, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1