ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1190/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1629/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого судді ОСОБА_2

-суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5

-прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_7 - та його захисника ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 ,-

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого молодшим науковим співробітником КО «Харківський зоопарк», не одруженого, має на утриманні дітей ОСОБА_9 , 2007 року народження, ОСОБА_10 , 2017 року народження, який зареєстрований та фактично проживаючий до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, військовозобов`язаного,

визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 186 КК України та йому призначено покарання

за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 (сім) років позбавлення волі;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з моменту затримання - з 23 січня 2023 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувано ОСОБА_7 в строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 23 січня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

1. Як установив суд ОСОБА_7 , 15.12.2021 близько 08 години 30 хвилин, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебував у сквері за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив раніше йому незнайому потерпілу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_7 підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_11 , яка поклала сумку з речами на лавочку, та відкрито заволодів її сумкою, в якій знаходився мобільний телефон марки «Хіomi», модель Redmi 5 Plus, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 214 від 23.12.2021 - 1933 грн. 00 коп. та грошові кошти у розмірі 320 грн. 00 коп.

Після чого, ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 2253 грн. 00 коп.

2. Крім того, ОСОБА_7 , 12.01.2023 приблизно о 12 години 35 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити виявилось не можливим достеменно знаючи про те, що в Україні введений військовий стан, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (остання редакція від 29.09.2022) знаходився поблизу приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де помітив раніше йому незнайому ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка необачно залишила на землі свою жіночу сумку та пішла по вул. Лиса у м. Харків . Саме в той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою вчинення крадіжки шляхом вільного доступу, а саме жіночої сумки з її вмістом належної потерпілій ОСОБА_13 , яку необачно залишила остання за вищевказаною адресою. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , 12.01.2023 приблизно о 12 години 35 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити виявилось не можливим, перебуваючи за вказаною адресою, оцінивши ситуацію, що склалася, а саме скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_13 необачно залишила свою жіночу сумку та пішла, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно заволодів жіночою сумкою потерпілої ОСОБА_13 . У сумці потерпілої ОСОБА_13 знаходилося її особисте майно, а саме - гаманець с грошовими коштами в сумі 400 грн., документи на її ім?я, а саме: паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія НОМЕР_1 , виданий 18 січня 2001 року, картку платника податків на ім?я ОСОБА_13 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія НОМЕР_3 , посвідчення ветеран праці № НОМЕР_4 на ім?я ОСОБА_13 та інше майно, яке не має матеріальної цінності для потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямовані на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_13 .

Після цього, ОСОБА_7 звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_13 , матеріальної шкоди на суму 400 грн.

3.Крім того, 12.01.2023 приблизно о 12 год. 35 хв. більш точний час в ході досудового розслідування встановити виявилось нe можливим, ОСОБА_7 , знаходячись в примішенні під?їзду № 1 на 3-му поверсі за адресою: АДРЕСА_4 , після таємного викрадення жіночої сумочки з особистими речами потерпілої ОСОБА_13 , виявив всередині сумки паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія НОМЕР_1 , виданий 18 січня 2001 року, картку платника податків на ім?я ОСОБА_13 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія НОМЕР_3 , посвідчення ветерана праці № НОМЕР_4 на ім?я ОСОБА_13 , тобто важливі особисті документи.

В подальшому ОСОБА_7 , не вчинивши дій стосовно повернення вказаних особистих документів власнику, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що паспорт, картка платника податків, пенсійне посвідчення та посвідчення ветерана праці є важливими особистими документами, втрата яких істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою незаконного заволодіння вказаними документами, привласнив паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія НОМЕР_1 , виданий 18 січня 2001 року, картку платника податків на ім?я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія НОМЕР_3 та посвідчення ветерану праці № НОМЕР_4 на ім?я ОСОБА_13 розпорядившись ними на власний розсуд, а саме заховав у під?їзді № 1 за адресою: АДРЕСА_4 .

4.Крім того, ОСОБА_7 , у період дії воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та Указами Президента України № 133/2022, № 259/2022, № 341/2022, № 573/2022, № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», 13.01.2023 в період часу з 19 год. 30 хв. до 20 год. 30 хв., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості біля під?їзду АДРЕСА_5 , побачив на лавочці біля вказаного під?їзду, жіночу сумку зеленого кольору. В цей час, у ОСОБА_7 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме майна, що знаходиться у вказаній сумочці.

Далі, ОСОБА_7 , з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання наслідків таких дій, скориставшись тим, що на той час біля вищевказаного під?їзду, крім нього нікого не було та впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до зазначеної лавочки та взяв жіночу сумку, відкрив її та виявив, що в сумці знаходився мобільний телефон ТМ «Samsung», моделі «Galaxy J6 2/32 Gb; «SM-J600F/DS» чорного кольору, вартістю 1916 гривень 67 копійок, який належить ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після чого, ОСОБА_7 , взяв вказану сумку разом із зазначеним мобільним телефоном та покинув місце вчинення злочину разом з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 1916 гривень 67 копійок, тим самим вчинивши таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

5.Крім того, ОСОБА_7 , відчуваючи безкарність за раніше вчинений злочин, вчинив новий корисливий злочин, а саме 18.01.2023 приблизно о 15:00 годині, достеменно знаючи про те, що в Україні введений військовий стан, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції у країни, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (остання редакція від 29.09.2022) знаходився поблизу приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де помітив раніше йому незнайому ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка йшла по вулиці, тримаючи в руках пакети з продуктами та одягнуту через ліве плече жіночу сумку.

Саме в той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння вказаною сумкою з її вмістом.

Реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел ОСОБА_7 в умовах воєнного стану, суб?єктивно усвідомлюючи протиправність свого діяння, діючи повторно, спочатку наблизився позаду до нічого не підозрюючої про його злочинні наміри ОСОБА_15 та, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи свою фізичну перевагу над жінкою похилого віку, спочатку схопив за ремінець жіночу сумку, яка була одягнута через ліве плече потерпілої ОСОБА_15 , від ривку ремінець вказаної сумки обірвався, а потім з силою штовхнув останню рукою в область спини, чим застосував насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілої та одночасно шляхом ривку вихопив жіночу сумку, яку потерпіла ОСОБА_15 тримала рукою, в свою чергу від вказаного поштовху потерпіла впала на землю та відчула фізичний біль. У сумці потерпілої ОСОБА_15 знаходилося її особисте майно, а саме - мобільний телефон Redmi Note 8 Neptune Blue 4 Gb RAM 64 Gb ROM imei 1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 вартістю 3450 гривень та грошові кошти в сумі 8500 гривень, 900 доларів США та інше майно, яке не має матеріальної цінності для потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив всі дії, які вважав за необхідне для заволодіння у відкритий спосіб майном та грошовими коштами потерпілої ОСОБА_15 .

Після цього, ОСОБА_7 звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд.

В результаті скоєного злочину ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 44854 гривні, з яких грошові кошти 8500 гривень та 32904 грн. 900 доларів США згідно архіву валютного курсу НБУ), 3450 гривень вартість мобільного телефону Redmi Note 8 Neptune Blue 4 Gb RAM 64 Gb ROM згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 91 М від 24.01.2023.

Крім того, ОСОБА_7 23.01.2023 приблизно о 12.30, у період воєнного стану поширеного на території України, коли підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 про ведення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, вчинив умисні дії, направлені на відкрите заволодіння майна.

ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_6 , побачив раніше незнайому йому ОСОБА_16 , в якої на плечі малась жіноча сумка срібного кольору. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння вказаної сумки.

Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна, а саме жіночої сумки, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підбіг ззаду до потерпілої ОСОБА_16 та діючи відкрито, шляхом ривку, заволодів її жіночою сумкою срібного кольору, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи 316,67 грн., в середині якої знаходились грошові кошти у сумі 1 042,80 грн., мобільний телефон ТМ «Xiaomi Redmi», моделі НОМЕР_7 , вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи 3 647 грн. та речі потерпілої, які не мають для неї матеріальної цінності, а також особисті документи потерпілої, не маючи умислу на заволодіння її особистими документами, тим самим незаконно заволодів належними їй речами, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 5 006,47 грн.

Заволодівши у такий спосіб чужим майном, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та зник з місця вчинення злочину, тим самим довів свій злочинний умисел до кінця, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 5 006,47 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційних скарг, думку обвинуваченого та його захисника, які просили пом`якшити призначене покарання, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, при цьому оскаржуваний вирок належить змінити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому відповідно до ч.2 ст.404 КПК України Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року становить 2684 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 1342 гривень на 2023 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст. 51 КУпАП) становить 2684 гривень.

Таким чином, з 09 серпня 2024 року кримінальна відповідальність за скоєння крадіжки, вчиненої у 2023 році, настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 гривні.

Згідно із встановленим судом першої інстанції обвинуваченням, ОСОБА_17 визнаний винним у вчиненні за епізодів крадіжки від 12.01.2023 майна ОСОБА_13 та 13.01.2023 майна ОСОБА_14 . Своїми діями обвинувачений завдав потерпілим матеріальну шкоду на суму 400 гривнь і 1916 гривень 67 копійок.

Таким чином, вартість викраденого ОСОБА_7 майна по кожному з вказаних епізодів є меншою за розміром, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положення Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а тому його дії на даний час не утворюють кримінально-караного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку із декриміналізацією діяння.

Кваліфікуюча ознака - проникнення відсутня.

За вказаних обставин, за епізодами крадіжки від 12.01.2023 майна ОСОБА_13 та від 13.01.2023 майна ОСОБА_14 , оскаржуваний вирок належить скасувати - скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Що стосується доводів сторони захисту стосовно необхідності пом`якшення ОСОБА_7 призначеного покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Так, судом враховано тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, , конкретні обставини справи, відомості про особу обвинуваченого, який неодружений, інвалідностей не має, до затримання працював молодшим науковим співробітником КО «Харківський зоопарк», має на утриманні дітей ОСОБА_9 , 2007 року народження, ОСОБА_10 , 2017 року народження, з середньою спеціальною освітою, на обліку у психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебуває з лютого 2010 року синдром залежності від канабіноїдів, за місцем проживання характеризується посередньо, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, військовозобов`язаний.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом першої інстанції встановлено щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З огляду на вказані обставини суд першої інстанції дійшов до цілком обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Таке рішення суду першої інстанції є обгрунтованим.

Призначене судом покарання як за видом так і за розміром відповідає меті покарання.

Крім того, усі обставини, на які в апеляційних скаргах посилається захисник та обвинувачений, як на підставу для призначення менш суворого покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Відповідно ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Проте у даному кримінальному провадженні встановлено лише одну обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, а отже положення ст. 69 КК України не підлягають застосуванню.

Більш того, застосування положень ст. 69 КК України є правом суду, а не його обов`язком.

Колегія суддів не вбачає обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_7 - та його захисника ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 в частині засудження його за ч.4 ст.185 КК України, за епізодами крадіжки від 12.01.2023 майна ОСОБА_13 та від 13.01.2023 майна ОСОБА_14 - скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі;

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий

Судді