Справа № 293/1681/23
Провадження № 1-кп/293/93/2024
УХВАЛА

14 листопада 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000134 від 14.04.2017 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000134 від 14.04.2017 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні від 13.11.2024 захисник обвинуваченого подав письмове клопотання, за змістом якого просить:

- перекваліфікувати дії його підзахисного на ч.1 ст.162 КК України, зважаючи на те, що дії, які інкримінуються ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України відповідно до закону декриміналізавано.

Також просить звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження у справі закрити.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав клопотання захисника.

Прокурор в судовому засіданні не заперечила проти перекваліфікації дій обвинуваченого на ч.1 ст. 162 КК України, та закриття кримінального провадження з підстав зазначених стороною захисту.

Потерпілий в судове засідання не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

У матеріалах справи міститься заява потерпілого про розгляд справи у його відсутності, щодо міри покарання покладається на розсуд суду. Вказує, що заподіяна йому шкода відшкодована, претензій до обвинуваченого не має (а.с.115).

ІІ. Встановлені судом обставини

Так, відповідно до ухвали від 16.10.2023 суд виділив в окреме провадження матеріали по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000134 від 14.04.2017 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до обвинувального акта, затвердженого 24.07.2017 заступником керівника Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , ОСОБА_5 23 березня 2017 року близько 23 години діючи за попередньою змовою із неповнолітньою особою відносно якої зупинено кримінальне провадження (далі Особа 1), з метою таємного викрадення чужого майна, проникли на територію домогосподарства, що по АДРЕСА_1 . Після цього в цей же час та місці, ОСОБА_5 спільно з Особа 1, реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю власника майна та будь-яких інших осіб, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів шляхом відкриття запірного пристрою на дверях, проникли в приміщення господарської будівлі, звідки таємно викрали чуже майно, належне ОСОБА_7 , а саме десять трьохмісячних кролів породи «Сірі» та «Метелик», вартістю 160 гривень за одного, а всього на загальну суму 1600 гривень, після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану вище суму.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням у приміщення.

ІІІ. Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, і положення закону, яким суд керувався

Заслухавши клопотання сторони захисту, думку обвинуваченого, прокурора, суд дійшов такого висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Так за встановлених обставин ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.3 ст. 185 КК України.

Вартість викраденого майна, що встановлена судом і не оспорюється сторонами, становить 1600 грн.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» (далі Закон №3886-ІХ), який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Цим Законом до ст. 51 КУпАП внесено зміни, яким її дію поширено на викрадення майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (далі - НМ).

Внесення таких змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Як визначено у постанові ОП ВС у справі № 278/1566/21 зміни у ст. 51 КУпАП мають зворотну дію в часі, тому крадіжка майна на суму менш ніж 2 НМ, вчинена до набрання чинності Законом № 3886-IX, після набрання чинності цим Законом не підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 185 КК.

Визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Таким чином, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 23 березня 2017 року.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2017 становив 1600 гривень, у зв`язку з чим кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2017 році, настає, якщо вартість предмета перевищуватиме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 1600 гривень.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_5 вчинив дрібну крадіжку, за що передбачено відповідальність ст. 51 КУпАП.

Водночас, зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, а саме скоєння її з проникненням у приміщення, суд зазначає, що дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України.

Вказане узгоджується і з висловленою позицією у постанові ОП ВС у справі № 278/1566/21.

Однак, суд зважає на те, що відповідно дло вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З вимог ч.ч.1,2 ст. 338 КПК України вбачається, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення.

Отже, з аналізу викладеного слідує, що судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення чи відмовитися від підтримання державного обвинувачення лише під час судового розгляду.

При цьому суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження лише під час ухвалення судового рішення по суті.

Так з урахуванням вимог ст.ст.337,338 КПК України прокурор під час судового розгляду не змінив обвинувачення, а суд відповідно за обставин викладених у клопотанні позбавлений можливості змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення та закрити кримінальне провадження на даній стадії судового процесу.

Заразом суд вказує, що строк, визначений п.2 ч.1 ст. 49 КК України, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 185 КК України, не сплив, а тому на сьогодні відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України.

Відтак, клопотання сторони захисту суд уважає передчасним, а тому відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст.ст.5, 12,49 КК України, ст. ст. 337,338, 369, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.У клопотанні захисникапро закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності відмовити.

2. Продовжити розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000134 від 14.04.2017 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України.

3. Наступне судове засідання з розгляду кримінального провадження призначити на 09 грудня 2024 об 14:00 год.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя Людмила ЛОСЬ