Сарненський районний суд
Справа № 572/3919/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю :

прокурора ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни кримінальне провадження №1кп/552/24/572/3919/24 0000633) про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Костянтинівка Сарненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 ,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до поданого суду обвинувального акту - ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного, нетяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , в порушення вимог Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами, ратифікованої Україною 20.06.2022, ст. 28, 29 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільну небезпечність своїх дій, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 09 серпня 2024 року приблизно о 16 год. 20 хв., знаходячись на території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 стосовно своєї матері ОСОБА_4 , з якою перебуває у сімейних відносинах та яка проживає разом з ним в одному будинку, безпричинно умисно застосував фізичне насильство, як форму домашнього насильства, шляхом спричинення удару кулаком руки в область голови матері та психологічне насильство, як форму домашнього насильства, шляхом висловлювання словесних образ, а також дій та висловлювань, що принижують та залякують особу, що викликало у постраждалої ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

Про систематичність психологічного насильства зі сторони ОСОБА_5 свідчить те, що 21.02.2024 близько 11 год. 15 хв. ОСОБА_5 знаходячись за місцем свого проживання, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_4 дії психологічного насильства, що проявились у словесних образах, а саме нецензурно висловлювався в адресу своєї матері ОСОБА_4 .

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 29.02.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Окрім цього, 12.04.2024 приблизно о 12 год. 50 хв. ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання, повторно вчинив відносно своєї матері ОСОБА_4 дії психологічного насильства, що проявились у словесних образах, а саме нецензурно висловлювався в адресу своєї матері ОСОБА_4 , погрожував фізичною розправою.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 13.05.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Окрім цього, 09.04.2024 приблизно об 11 год. 30 хв. ОСОБА_5 , по АДРЕСА_1 , повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за аналогічне порушення ображав свою матір - ОСОБА_4 нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 26.06.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Таким чином, умисні протиправні дії ОСОБА_5 , за даним фактом, які виразились у домашньому насильстві, тобто в умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває в сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Під час досудового провадження 30 серпня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення - у відповідності до вимог ст.471 КПК України. Згідно із угодою потерпіла та підозрюваний примирились, дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ст.126-1 КК України, та покарання, яке повинен нести обвинувачений у вигляді 150 годин громадських робіт.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В даному випадку кримінальне провадження, відповідно до ст.477 КПК України, є провадженням саме у формі приватного обвинувачення

Отже, в цій частині надана угода про примирення відповідає вимогам закону.

Однак, відповідно до ч.6 ст.474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час судового провадження як потерпіла, так і обвинувачений заперечували факт примирення.

Зі слів потерпілої вона не ініціювала укладення вказаної вище угоди, лише підписавши текст документа, запропонований слідчим.

В свою чергу, обвинувачений також заперечив ті обставини, що підписував угоду за власної ініціативи, зазначив, що дійсно підписав документ на пропозицію слідчого, однак, із цим документом не ознайомлювався, так як не взяв із собою окуляри. Із пояснень обвинуваченого судом встановлено, що він вину у вчиненні інкримінованого діяння категорично заперечує.

Згідно із п.4 ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.

Під час підготовчого судового засідання сторони факт примирення заперечили, через що відсутні правові підстави для затвердження поданої суду угоди, а тому угода, укладена між потерпілою та підозрюваним не підлягає затвердженню.

З огляду на те, що обвинувальний акт було направлено до Сарненського районного суду із угодою про визнання винуватості із досудового слідства, необхідно його повернути відповідно до ч.7 ст.474 КПК України для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.472, 473, 474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У затвердженні угоди про примирення, укладеної між підозрюваним ОСОБА_7 та потерпілою САГАЙКО ЛЮДМИЛОЮ ВЯЧЕСЛАВІВНОЮ від 30 серпня 2024 року по кримінальному провадженню №1кп/552/24/572/3919/24 0000633) про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Костянтинівка Сарненського району рівненської області, жителя АДРЕСА_1 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України - відмовити.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернути до Сарненської окружної прокуратури для продовження досудового розслідування про обвинувачення ОСОБА_6 за ст.126-1 КПК України в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cуддя