справа № 619/4332/23
провадження № 1-кп/619/103/24
УХВАЛА

13 вересня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченогоОСОБА_4
захисникаОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданнікримінальне провадження № 0000044 від 12.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

установив:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого з застави на особисте зобов`язання та повернути застоводавцю ОСОБА_6 внесену ним відповідно до ухвали суду від 02.02.2023 заставу в розмірі 402 600 грн. В обґрунтування клопотання посилалася на те, що вперіод проведення досудового слідства, за кримінальним провадженням №0000044 від 12.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Одночасно було визначено ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 402 600,00 грн. Вказує, що в період досудового слідства, ОСОБА_6 03.02.2023 сплатив заставу за ОСОБА_4 . За час дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 постійно вчасно з`являвся на виклики слідчого, суду, немає жодних підстав, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищить, сховає або спотворить будь-яку із речей чи документів, які мають істотие значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста, іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а також своєчасно здав на зберігання до Управління ДМС у м. Харкові свій паспорт для виїзду за кордон. Вказані обставини свідчать про дотримання вимог чинного кримінального процесуального законодавства України обвинуваченим ОСОБА_4 , та відсутності з боку останнього намірів перешкоджати встановленню істини у справі. Крім того, ОСОБА_4 являється не тільки учасником бойових дій, а продовжує сумлінно боронити нашу країну та наше місто під час війни. До кримінальної відповідальності ніколи не притягався. Вважає, що відсутні підтвердження наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може перешкоджати будь-яким чином вчиненню кримінального провадження, переховуватися від суду, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому розгляду справи, незаконно впливати на свідків. Також вказує, що заставодавець ОСОБА_6 , не надає своєї згоди на звернення судом на виконання вироку в частині майнових стягнень внесеної ним застави в розмірі 402 600 грн, так як з метою внесення застави взяв кошти в борг, який треба повернути. Таким чином, враховуючи, що доказів порушення процесуальної дисципліни обвинуваченим під час досудового слідства й розгляду кримінального провадження в суді немає, а заставодавець ОСОБА_6 несе надмірний тягар по боргу під час фінансової кризи просить задовольнити клопотання, змінити запобіжний щодо обвинуваченого з застави на особисте зобов`язання та повернути заставодавцю внесену ним заставу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

У судовому засіданні прокурор заперечував щодо даного клопотання та просив відмовити в його задоволені, оскільки ризики не зменшились.

Заслухавши клопотання захисника обвинуваченого, думку прокурора, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

За змістом статей 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 статті 201 КПК України передбачено, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування клопотання про зміну запобіжного заходу.

Згідно з ч. 4 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, продовжити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2023 року щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 402,600 грн.

03 лютого 2023 року заставодавцем ОСОБА_6 було внесену заставу у розмірі 402 600,00 грн за ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, останній був звільнений з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» .

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Порушуючи перед судом питання про зміну запобіжного заходу, сторона захисту посилається на те, що за час дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу, ОСОБА_4 постійно вчасно з`являвся на виклики слідчого, суду, а також немає жодних підстав вважати, що ризики не зменшилися та продовжують існувати. З боку ОСОБА_4 відсутні наміри перешкоджати встановленню істини у справі. Крім того, він являється не тільки учасником бойових дій, а продовжує сумлінно боронити нашу країну та наше місто під час війни.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Проаналізувавши обставини, які зазначені у обвинувальному акті, а також відомості про особу обвинуваченого, а саме те що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не одружений, має на утриманні доньку ОСОБА_7 , 2009 р.н., є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді сержанта із матеріального забезпечення комендантської роти військової частини, військове звання «молодший сержант», жодного разу не порушив покладені на нього судом обов`язки, пропусків неявки до суду не допускав, що свідчить про відсутність намірів ухилятись від явки до суду або переховуватись з метою уникнути відповідальності, перешкоджати встановленню істини у справі, вживати інші заходи щодо знищення або переховування документів або інших доказів у кримінальному провадженні.

Наявність цих обставин у сукупності з належною процесуальною поведінкою обвинуваченого під час воєнного стану, його намір брати активну участь у захисті України (п. 6 ч. 1 ст. 178 КПК України), є підставою для заміни застосованого до нього запобіжного заходу на особисте зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Судом проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», скарги № 46133/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини», від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» тощо).

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Натомість, протягом розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, суд дійшов висновку, що є всі підстави для застосування щодо обвинуваченого, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , немає підстав в даний час стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання, яким спрямоване застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд дійшов висновку про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Саме такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, буде необхідним і достатнім для обвинуваченого ОСОБА_4 та забезпечать належну поведінку обвинуваченого під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Так як до обвинуваченого застосовується запобіжний захід, то суд зобов`язує його прибувати за кожною вимогою до суду за першою вимогою та покладає обов`язок, який передбачений п. 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Отже, обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, суд покладає на строк до 11 листопада 2024 року.

За положеннями ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Зміною обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, фактично дія запобіжного заходу у вигляді застави припиняється.

Отже, на підставі ч. 11 ст. 182 КПК України застава у розмірі 402 600 грн, яка була внесена відповідно до ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 02 лютого 2023 року (справа № 953/633/23 провадження № 1-кс/953/913/23) за ОСОБА_4 , підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Верховний Суд у своїй постанові від 28 березня 2019 року (справа № 286/1695/18 провадження № 51-7345км18) зазначив, що виходячи із системного аналізу положень ст. 309 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що поняття «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й випадки зміни запобіжного заходу, коли суд обирає інший захід.

Отже, суд постановивши ухвалу про зміну запобіжного заходу з застави на особисте зобов`язання, фактично застосує запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

У статті 392 КПК України, законодавцем визначено вичерпний перелік ухвал суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному.

Крім того, відповідно до вимог ст. 4221 КПК України визначений порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Отже, положення чинного КПК України не передбачають порядок апеляційного перегляду ухвал суду про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, які постановлені до ухвалення судового рішення по суті.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 змінений з застави на більш м`який запобіжний захід.

Отже, можливість оскарження цієї ухвали суду першої інстанції - вищенаведеними правовими нормами не передбачена.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 177-179, 182, 193, 194, 196, 201, 205, 331, 392 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати до прокурора та суду за першою вимогою.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до 11 листопада 2024 року такий обов`язок: повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити під розписку обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює прокурор.

Повернути заставодавцю ОСОБА_6 , внесену 03 лютого 2023 року на депозитний рахунок № НОМЕР_1 за реквізитами: банк отримувача ДКСУ м. Київ, код отримувача (ЄДРПОУ) 26281249, код банку отримувача (МФО) 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, призначення платежу: застава згідно ухвали Київського районного суду міста Харкова від 02 лютого 2023 року по справі № 953/633/23 (провадження № 1-кс/953/913/23), суму застави в розмірі 402 600,00 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1