печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у невиконанні судового рішення та зобов`язанні вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у невиконанні судового рішення та зобов`язанні вчинити дії.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Особа, яка подала скаргу, звернувся до слідчого судді в порядку статті 303 КПК України та просить:

«1. Визнати незаконною бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління.

2. Зобов`язати уповноважену особу Головного слідчого управління, при розгляді клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування на виконання постанови слідчого судді ОСОБА_3 від 12 червня 2024 року у справі №757/23640/24-к, виконати постанову суду - задовольнити подане клопотання за наявності відповідних підстав для його задоволення в строк не більше трьох днів з моменту розгляду у суді клопотання по суті.

3. Зобов`язати уповноважену особу Головного слідчого управління надати відповідь слідчому судді ОСОБА_3 та стороні потерпілого по результатам розгляду клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в строк згідно вимог КПК України.»

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 КПК України.

Зокрема, предметом такого оскарження є бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; про закриття кримінального провадження; про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; про відмову у визнанні потерпілим; про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, а також повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру та рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки. Даний перелік, визначений КПК України, є вичерпним.

Частиною другою статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Частиною першою статті 36, частиною п`ятою статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що вимоги особи, яка подала скаргу, в яких він просить:

«1. Визнати незаконною бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління.

2. Зобов`язати уповноважену особу Головного слідчого управління, при розгляді клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування на виконання постанови слідчого судді ОСОБА_3 від 12 червня 2024 року у справі №757/23640/24-к, виконати постанову суду - задовольнити подане клопотання за наявності відповідних підстав для його задоволення в строк не більше трьох днів з моменту розгляду у суді клопотання по суті.

3. Зобов`язати уповноважену особу Головного слідчого управління надати відповідь слідчому судді ОСОБА_3 та стороні потерпілого по результатам розгляду клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в строк згідно вимог КПК України», не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.

Крім того, що стосується вимог скарги про визнання бездіяльності незаконною, слідчий суддя звертає увагу, що частиною другою статті 307 КПК України визначені види рішень, які слідчий суддя має право прийняти за наслідками розгляду скарги, таким чином право визнання бездіяльності незаконною чинним кримінальним процесуальним кодексом слідчому судді не надано.

Водночас слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику підстави та наслідки невиконання судового рішення передбачено статтею 382 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо вона подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-35, 303, 304, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у невиконанні судового рішення та зобов`язанні вчинити дії, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1