Справа № 206/6146/24
Провадження № 1-кс/206/1222/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2024 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, із середньою освітою, утриманців не маючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця в посаді стрільця 3-го мотопіхотного спеціалізованого відділення 2-го мотопіхотного спеціалізованого взводу 2-ї мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого:

- 24.04.2002 року Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 85 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 24.03.2003 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 місяць за вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 24.02.2002, на підставі ст. 104 КК України з іспитовим строком 2 роки звільнений з зали суду;

- 17.06.2008 року засуджений Павлоградським Міським судом Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 186 КК Українидо позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 04.02.2009 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання строком 1 рік за вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008 року до позбавлення волі 6 років з конфіскацією майна;

- 07.06.2013 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області за ст. 82 КК України не відбутий строк у виді 1 рік 5 місяців позбавлення волі змінено на обмеження волі;

- 19.06.2016 засуджений Петропалівським районним судом, Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 04.08.2021 Синельниківським міським судом, Дніпропетровської області, за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Петропавлівського районного суду від 19.12.2016 року остаточно визначено до відбуття 4 роки 2 місяці позбавленя волі. 23.04.2024 прибув до Софіївської виправної колонії Дніпропетровської області.

- 09.08.2024 звільнений з Софіївської виправної колонії Дніпропетровської області на підставі ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2024 за ст. 81-1 КК України умовно-достроково, строк відбуття 11 місяців 28 днів для проходження військової служби за контрактом в ВЧ НОМЕР_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_5

захисника-адвоката - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2024 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся слідчий СВ відділення поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 з клопотанням погодженим прокурором Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування клопотання вказано, що в проваджені СВ відділення поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 від 22.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345 ч. 1 ст. 263 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону. Солдат ОСОБА_7 , підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, та проходячи її на посаді стрільця 3-го мотопіхотного спеціалізованого відділення 2-го мотопіхотного спеціалізованого взводу 2-ї мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , 22 листопада 2024 року о 15:33 годині в ході здійснення патрулювання на території Самарського району м. Дніпра, виконуючи свої службові обов`язки по охороні громадського порядку в м. Дніпро, працівники поліції поліцейський взводу №1, роти №3, батальйону № НОМЕР_2 ОСОБА_8 , поліцейський ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , командир роти Управління патрульної поліції ОСОБА_10 та інспектор УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , рухаючись на службовому автомобілі «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_3 АДРЕСА_3 , помітили автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», , д.н.з НОМЕР_4 , водій якого рухався не вмикаючи покажчик повороту. У зв`язку з чим, працівники поліції, увімкнувши на службовому автомобілі проблискові маяки синього кольору та звуковий сигнал відповідно до Правил дорожнього руху, зупинили вищевказаний транспортний засіб. Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. Згідно ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на нього завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності; розшукує осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях. В подальшому, на вимогу співробітників поліції транспортний засіб «ВАЗ», модель «21063», , д.н.з НОМЕР_4 , здійснив зупинку біля АЗС «Сентоза Оіл» біля будинку АДРЕСА_4 . Після чого, поліцейські підійшли до автомобіля «ВАЗ», модель «21063», , д.н.з НОМЕР_4 , за кермом якого знаходився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явили свої службові посвідчення та представились, далі ОСОБА_5 на їх вимогу вийшов з автомобіля та пред`явив свої документи. В процесі спілкування працівників поліції з ОСОБА_5 , останній своєю поведінкою викликав підозру на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим, на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліції України», останньому було повідомлено, про проведення поверхневої перевірки, на що ОСОБА_5 не погодився, проте в ході подальшої бесіди з працівниками поліції самостійно дістав зі своїх кишень та поклав на капот ТЗ свої особисті речі. Після чого, у ОСОБА_5 раптово виник умисел на погрозу вбивством та насильством щодо працівників поліції, а саме поліцейського взводу №1, роти №3, батальйону №3 ОСОБА_8 , поліцейського УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , командира роти Управління патрульної поліції ОСОБА_10 та інспектора УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , та він ліву руку помістив до правої внутрішньої кишені свого бушлату, залишивши руку у такому положенні, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, висловив погрозу вбивством відносно працівників поліції, повідомивши, що має при собі гранату та про готовність її застосувати. 22.11.2024 приблизно о 15:50 ОСОБА_5 перебуваючи у безпосередній близькості до резервуарів з паливом АЗС «Сентоза Оіл» біля будинку АДРЕСА_4 , реалізуючи свій злочинний намір та усвідомлюючи, що поліцейський взводу №1, роти №3, батальйону № НОМЕР_2 ОСОБА_8 , поліцейський ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , командир роти Управління патрульної поліції ОСОБА_10 та інспектор УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 одягнуті у формений одяг, є працівниками поліції, перебувають на службі та виконують свої службові обов`язки, взяв в ліву руку предмет схожий на гранату "Ф-1" та у праву руку предмет схожий на гранату «РГН», демонструючи їх працівникам поліції, тим самим підтверджуючи свій злочинний намір. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на погрозу вбивством та насильством щодо вищевказаних працівників правоохоронного органу, ОСОБА_5 , перебуваючи за вищевказаною адресою, обличчям до співробітників поліції, тримаючи ліву руку в правій кишені бушлату одягнутого на ньому, тримаючи у ріці гранату Ф-1, а праву руку в лівій кишені одягненому на ньому бушлаті тримаючи гранату РГН, в полі зору працівників поліції, погрожував її застосуванням у відношенні працівників правоохоронних органів поліцейського взводу №1, роти №3, батальйону № НОМЕР_2 ОСОБА_8 , поліцейського УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , командира роти Управління патрульної поліції ОСОБА_10 та інспектора УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , якими були розцінені погрози як такі, що реально могли створювати небезпеку для особистого життя і здоров`я, так і оточуючих. З метою запобігання неправомірним діям ОСОБА_5 працівниками поліції було викликано підкріплення спеціального підрозділу ТОР УПП ГУНП в Дніпропетровській області, в результаті переговорів з якими, злочинні дії ОСОБА_5 були припинені. Умисні дії підозрюваного, які виразились у погрозі вбивством та насильством щодо працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України. Крім того, ОСОБА_5 02 листопада 2024 року, точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось за можливим, перебуваючи на території бойових дій та виконуючи бойове завдання неподалік населеного пункту АДРЕСА_1 , більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, а більш точне місце не розголошується в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав, шляхом привласнення знайдені ним: корпус гранати Ф-1, з маркуванням 107-88; запал типу УЗРГМ-2 із маркуванням 25-83; корпус гранати РГН, з маркуванням 254-32-85; запал типу УЗРГМ-2 із маркуванням 49-83, які підняв та перемістив, та поклав в одягнутому на ньому бушлаті, вчинив тим самим придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, після чого, транспортуючи вказані вибухові речовини та вибухові пристрої безпосередньо при собі в надягнутому на ньому бушлаті, 02 листопада 2024 року точного часу в ході досудового розслідування не вдалось встановити за можливим, прибув за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_5 . 22 листопада 2024 року ході зупинки транспортного засобу марки «ВАЗ», модель «21063», д.н.з НОМЕР_4 , водій якого рухався не вмикаючи покажчик повороту та перевірки ОСОБА_5 на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліції України», останньому було запропоновано згідно ст. 32 ЗУ «Про Національну поліції України» пройти поверхневу перевірку, на що ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: корпус гранати Ф-1, з маркуванням 107-88; запал типу УЗРГМ-2 із маркуванням 25-83; корпус гранати РГН, з маркуванням 254-32-85; запал типу УЗРГМ-2 із маркуванням 49-83. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України носіння і та придбанні вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. За сукупністю вчиненого ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 345 КК України, а саме у погрозі вбивством та насильством щодо працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у носінні та придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами. 23.11.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слідчим СВ відділення поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області за погодженням з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратурою у сфері оборони Східного регіону було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України. Враховуючи викладене, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: про наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, санкція статті, якої передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 усвідомлюючи про реальне покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до семи років, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Про наявність ризику передбаченого у п.3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, може вмовляннями, чи іншими способами з метою уникнення від кримінальної відповідальності незаконно вплинути на потерпілих, щодо їх показань відносно нього, оскільки він знає місце їх роботи, що в подальшому негативно вплине на досудове розслідування. Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та будучи звільненим від відбуття покарання від 09.08.2024 з Софіївської виправної колонії Дніпропетровської області на підставі ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2024 за ст. 81-1 КК України умовно достроково відбуття строк 11 місяців 28 днів для проходження військової служби за контрактом в ВЧ НОМЕР_1 , знову підозрюється у вчиненні нового умисного злочину. Застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання. Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, вважаю за неможливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 років. На підставі викладеного, вважаю, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеним ризикам застосування більш м`яких запобіжних заходів не доцільно. Враховуючи викладене, просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, наполягали на його задоволенні, оскільки останній раніше судимий, звільнений від покарання умовно-достроково, тяжкість покарання яке загрожую ОСОБА_5 , та відсутність міцних соціальних зв`язків обумовлюють вірогідність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував обґрунтованість підозри, звертаючи увагу, на те що, він є військовим, захищає державу від збройної агресії російської федерації та умислу на вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень не було. Зазначив, що в нього була можливість видати гранати до його поверхневого огляду співробітникам поліції, але він цього не зробив, оскільки вважав, що дії останніх щодо його зупинки та направлення на огляд для проходження освідування на стан наркотичних засобів були незаконними. Зазначив, що він одружився за день до вказаної події, в його дружини є діти, батьком яких є не він, але вони йому як рідні, спілкувався з ними через месенджери. У відпустку терміном 30 днів його відпустив ротний військової частини, але з наказом про відпустку його ніхто не ознайомлював та він не знає чи є він взагалі. Вважав, що клопотання слідчого є таким, що не підлягає задоволенню, просив застосувати до нього домашній арешт. Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала позицію підозрюваного. Зазначила, що у даному випадку немає підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи особу підозрюваного, який є військовослужбовцем. Ризики в клопотанні є необґрунтованими та не доведеними, ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, а відтак просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого та прокурора і застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Слідчий суддя, дослідивши клопотання, вислухавши думку сторін заявленого клопотання, приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. 22.11.2024 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. 23.11.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слідчим СВ відділення поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області за погодженням з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратурою у сфері оборони Східного регіону було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України. Обґрунтованість підозри доводиться: - протоколом огляду місце події від 22.11.2024 року; - протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 22.11.2024; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.11.2024 року; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 22.11.2024; - протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 22.11.2024; - протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення; - зібраними матеріалами по кримінальному провадженню в цілому. Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч.1 ст.263 КК України. При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень. Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч.1 ст.263 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суспільно-небезпечний характер кримінальних правопорушень, слід дійти висновку, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності останній може незаконно вплинути на потерпілих, щодо їх показань відносно нього, оскільки він знає місце їх роботи, що в подальшому негативно вплине на досудове розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та будучи звільненим від відбуття покарання від 09.08.2024 з Софіївської виправної колонії Дніпропетровської області на підставі ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2024 за ст. 81-1 КК України умовно достроково відбуття строк 11 місяців 28 днів для проходження військової служби за контрактом в ВЧ НОМЕР_1 , знову підозрюється у вчиненні нового умисного злочину. Слідчий суддя враховує, що згідно ч.1 ст.176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України). Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, а відтак такий запобіжний захід не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків. З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявного в рамках даного кримінального провадження ризику, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було. За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, як наслідок відмови в задоволення клопотання захисника та підозрюваного про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184,193-194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, із середньою освітою, утриманців не маючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця в посаді стрільця 3-го мотопіхотного спеціалізованого відділення 2-го мотопіхотного спеціалізованого взводу 2-ї мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_7 на 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з 22 листопада 2024 року до 10 січня 2025 року включно.

Строк дії ухвали визначити до 10 січня 2025 року включно.

В задоволенні клопотань захисника-адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1