КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/5804/24 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4059/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

03 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000047 за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 20204 року клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі ст.46 КК України - задоволено. Кримінальне провадження №0000047 від 10.01.2024 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - закрито, звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Вирішено питання щодо речових доказів та арешту майна у кримінальному провадженні.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приблизно о 21 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Epica» р.н. НОМЕР_1 рухався по проїзній частині вул. С. Стальського, зі сторони вул. Дашкевича, в бік вул. Братиславська, в м. Києві.

Проїзна частина вул. С. Стальського має дві смугу руху в бік вул. Дашкевича та дві смугу руху в бік вул. Крайньої, в м. Києві, мається горизонтальна дорожня розмітка а саме: 1.1, 1.6, 1.12, 1.14.1, 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху України).

Порушення вище вказаних вимог правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 , виразилось у тому, що він керуючи автомобілем марки «Chevrolet Epica» р.н. НОМЕР_1 , виїхав на перехрестя вул. С. Стальського та вул. Братиславська, в м. Києві, на зелений сигнал світлофора зі швидкістю приблизно 15-20 км/год., з увімкненим лівим поворотом та всупереч вимогам п.п.10.1, 16.11 ПДР України, змінив напрямок свого руху ліворуч маючи намір виконати маневр лівого повороту та поїхати в бік пр-ту Р.Шухевича, в м. Києві, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не надав дорогу автомобілю марки «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 котрий у той час рухався в правій смузі руху по проїзній частині вул. Крайня, зі сторони вул. Пухівська, в бік вул. С.Стальського в м. Києві, також на зелений сигнал світлофора та мав перевагу в русі. Внаслідок чого відбулось зіткнення передньою частиною автомобіля марки «Skoda Oktavia» р.н. НОМЕР_2 з передньою частиною автомобіля марки «Chevrolet Epica» р.н. НОМЕР_1 .

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Skoda Oktavia» р.н. НОМЕР_2 гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № СЕ-19/111-24/10284-ІТ від 20.02.2024 року: в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля Chevrolet Epica (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пунктів 10.1; 16.6 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Chevrolet Epica (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Skoda Octavia Tour (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) шляхом виконання вимог пунктів: 10.1; 16.6 ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Chevrolet Epica (реєстраційний номер НОМЕР_1 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1; 16.6 ПДР України. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля Skoda Octavia Tour (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2; 12.3 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Skoda Octavia Tour (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 при заданих параметрах руху з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Chevrolet Epica (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), шляхом застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог пункту 12.3 ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Skoda Octavia Tour (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пунктів 12.2; 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Chevrolet Epica (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1; 16.6 Правил дорожнього руху України, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням досліджуваної ДТП. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Skoda Octavia Tour (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №042-282-2024 від 13.03.2024, в результаті даної ДТП пасажир автомобіля марки «Skoda Oktavia» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого передпліччя: перелом дистального епіметафізу лівої променевої кістки (зі зміщенням уламків), перелом шилоподібного відростка лівої ліктьової кістки.

Вказані тілесні ушкодження відповідно до п.п.1.5.2., 2.2.1/в. та 4.6. «Правил» відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 10.1., 16.6. Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіянні тілесного ушкодження середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_10 .

Ну погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду лише в частині не вирішення судом процесуальних витрат по справі, просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.2024 відносно ОСОБА_7 змінити в частині вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, у резолютивній частині ухвали зазначити про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави 2672 гривень за проведення судово-медичної експертизи №042-282-2024 від 13.03.2024; 2672 гривень за проведення судово-медичної експертизи №042-283-2024 від 05.03.2024; 3029 гривень 12 копійок за проведення автотехнічної експертизи «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19/111-24/1611-ІТ від 06.02.2024; 6058 гривень 24 копійки за проведення автотехнічної експертизи «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19-111-24/2146-ІТ від 20.02.2024; 3029 гривень 12 копійок за проведення автотехнічної експертизи «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19/111-24/10284-ІТ від 20.02.2024.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що відповідно до ч.1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Крім цього, відповідно до п.3 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Так, апелянт вказує, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено ряд судових експертиз та відповідно до обвинувального акта встановлено розмір витрат на залучення експерта, а саме: проведення судово-медичної експертизи №042-282-2024 від 13.03.2024 становить 2672 гривень; проведення судово-медичної експертизи №042-283-2024 від 05.03.2024 становить 2672 гривень; проведення автотехнічної експертизи «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19/111-24/1611-ІТ від 06.02.2024 становить 3029 гривень 12 копійок; проведення автотехнічної експертизи «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19-111-24/2146-ІТ від 20.02.2024 становить 6058 гривень 24 копійки; проведення автотехнічної експертизи «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19/111-24/10284-ІТ від 20.02.2024 становить 3029 гривень 12 копійок. Однак, як вказує апелянт, відповідно до оспорюваного рішення суду першої інстанції, судом жодним чином не вирішено питання процесуальних витрат.

Апелянт зазначає, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже, як вказує апелянт, Дніпровський районний суд м. Києва помилково не вирішив питання процесуальних витрат, хоча повинен був стягнути процесуальні витрати - документально підтверджені витрати на залучення експертів з обвинуваченого ОСОБА_7 , тобто істотно порушив ст. 126 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду щодо правомірності звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК, на підставі статті 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження щодо нього, у апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, а тому колегією суддів в цій частині не перевіряється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставне не вирішення судом першої інстанції питання щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальних витрат за проведення експертиз, то колегія суддів виходить з наступного.

Так, процесуальні витрати це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження. Умовно їх можна поділити на: витрати, які учасник кримінального провадження несе самостійно та витрати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Компенсація процесуальних витрат особам, які залучаються у кримінальне провадження, перш за все є важливою гарантією повноти встановлення обставин справи, забезпечує реалізацію принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, захищає права осіб, що здійснюють у кримінальному судочинстві покладені на них процесуальні обов`язки.

В основі механізму відшкодування процесуальних витрат лежать правовідносини між суб`єктами, що в різних процесуальних статусах залучаються у провадження та несуть у зв`язку з цим витрати, і посадовими особами та органами, які зобов`язані компенсувати зазначені витрати за рахунок публічних або приватних коштів.

При цьому питання розподілу таких витрат повинно вирішуватися індивідуально у кожному кримінальному провадженні з урахуванням всіх обставин їх виникнення, підстав завершення кримінального провадження та судового розгляду.

Положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК.

Приписами ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, суд повинен розподілити процесуальні витрати в будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (постанова від 17 червня 2020 року, справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20).

Водночас, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження, суд першої інстанції наведених вище положень закону та висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду, не дотримався та питання щодо розподілу процесуальних витрат не вирішив, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне, обґрунтоване рішення в частині відшкодування процесуальних витрат, а тому відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.2024 в цій частині слід змінити.

За приписами частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частина 3 статті 288 КПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Розділ ІХ КК містить правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності. Зокрема, звільнення від кримінальної відповідальності можливе: у зв`язку з дійовим каяттям (стаття 45 КК); у зв`язку з примиренням винного з потерпілим (стаття 46 КК); у зв`язку з передачею особи на поруки (стаття 47 КК); у зв`язку із зміною обстановки (стаття 48 КК); у зв`язку із закінченням строків давності (стаття 49 КК).

Відповідно до статті 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (стаття 46 КК) є вчинення нею вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, тобто особа визнає себе винуватим та у учасників не виникає сумнівів щодо її винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження, що надає можливість оптимізувати кримінальну процесуальну діяльність та збалансувати інтереси її учасників, врегулювати кримінально-правовий конфлікт у оптимальний спосіб, не залучаючи до цього зайвих ресурсів, забезпечити у якомога стислі строки захист прав і законних інтересів потерпілого.

У разі згоди особи на завершення кримінального провадження без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

При цьому колегією суддів, враховується і висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21), щодо віднесення процесуальних витрат понесених у кримінальному провадженні на рахунок держави.

Так, відповідно до висновку об`єднаної палати по справі № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

У той же час, вищезазначений висновок об`єднаної палати є нерелевантним даному провадженню, оскільки закриття кримінального провадження на підставі звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та у зв`язку із закінченням строків давності за своєю природою є різними.

Як зазначила об`єднана палата у постанові, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Тоді як, звільнення винної особи від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 46 КК України, як зазначалось вище, здійснюється після примирення з потерпілим та відшкодуванням нею збитків або усунення заподіяної шкоди, а тому, на переконання колегії суддів, процесуальні витрати у даному провадженні має нести особа, яка вчинила кримінально карані дії, фактично заподіяла збитки і клопоче про застосування більш м`яких форм закінчення кримінальних проваджень, аніж обвинувальний вирок.

Зазначене узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 лютого 2024 року у справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23), від 19 лютого 2024 року у справі №554/11426/22 (провадження № 51-4973км23).

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК на підставі статті 46 КК у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження відносно нього - закрито,то правильним є стягнення з ОСОБА_7 на користь держави понесені витрати на проведення судових експертиз.

Відтак, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції змінити в частині вирішення питання щодо відшкодування процесуальних витрат та стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз у даному провадженні.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.2024, якою кримінальне провадження №0000047 від 10.01.2024 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, змінити в частині вирішення питання щодо відшкодування процесуальних витрат.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2672 гривень за проведення судово-медичної експертизи №042-282-2024 від 13.03.2024; 2672 гривень за проведення судово-медичної експертизи №042-283-2024 від 05.03.2024; 3029 гривень 12 копійок за проведення автотехнічної експертизи «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19/111-24/1611-ІТ від 06.02.2024; 6058 гривень 24 копійки за проведення автотехнічної експертизи «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19-111-24/2146-ІТ від 20.02.2024; 3029 гривень 12 копійок за проведення автотехнічної експертизи «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19/111-24/10284-ІТ від 20.02.2024

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4