Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2622/24

Номер провадження: 1-кс/511/816/24

06.09.2024 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000490 від 8 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що 7 липня 2024 року до чергової частини відділення поліції № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від працівника 2-го прикордонного загону ДПС України ОСОБА_5 про те, що спільно з працівниками Управління міграційної поліції ГУНП в Одеській області 7 липня 2024 року біля 19:00 години на відстані 2500 м від смт Велика Михайлівка на автодорозі в напрямку прикордонного населеного пункту с. Великокомарівка Роздільнянського району Одеської області було зупинено автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», н/з НОМЕР_1 , чорного кольору, у якому знаходилось п`ятеро невідомих осіб, двоє з яких намагалися незаконно переправити через державний кордон України інших поза межами пункту пропуску на територію Республіки Молдова (Придністров`я).

За даним фактом 8 липня 2024 відділенням №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області розпочато кримінальне провадження №0000490 за частиною 2 статті 332 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, 29 серпня 2024 року о 18 годині 26 хвилин на лінію 102 надійшло повідомлення від працівника державної прикордонної служби ОСОБА_6 про те, що 29 серпня 2024 року біля 18:00 години в нежилому будинку АДРЕСА_1 працівниками ДПС України виявлено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Вказане повідомлення приєднано до ЄРДР за № 0000490, оскільки є підстави вважати, що телеграм акаунти під назвою «Aleksandr», « , » через який здійснюється організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза межами пункту входять у кількість різних телеграм акаунтів, які підписані різними назвами та здійснюють незаконну організацію переправлення осіб через державний кордон України поза межами пункту пропуску на території Великомихайлівської ОТГ Роздільнянського району Одеської області.

Під час проведення огляду місця події, 29 серпня 2024 року в період часу з 19:05 по 19:40, який проводився по вулиці Центральній села Покровка Роздільнянського району Одеської області, виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Росо С65», IMEI-1: НОМЕР_2 , IMEI-2: НОМЕР_3 з сім картою мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 та ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , який належить та яким користується ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Reаlme 12 Pro56», IMEI-1: НОМЕР_6 , IMEI-2: НОМЕР_7 , з сім картою мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 , який належить та яким користується ОСОБА_8 , оскільки вказане майно має значення речового доказу.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Слідчий відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 надіслав на адресу суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили розгляд клопотання проводити без їх участі, згідно заяв, які містяться в матеріалах клопотання.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Відділенням № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000490 від 8 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України.

Частина перша статті 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до постанови слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 29 серпня 2024 року, вищевказане майно визнано речовим доказом.

Положення статті 98 КПК України регламентують, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту першого частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також, слідчий суддя при розгляді клопотання врахував: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна.

Відносно розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

При цьому, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

На підставі встановлених обставин, а також зважаючи на те, що вилучене під час досудового розслідування майно має значення речового доказу та є підстави вважати, що в подальшому може бути використане, як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказане клопотання є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000490 від 8 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження на наступне тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Росо С65», IMEI-1: НОМЕР_2 , IMEI-2: НОМЕР_3 з сім картою мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 та ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , який належить та яким користується ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Reаlme 12 Pro56», IMEI-1: НОМЕР_6 , IMEI-2: НОМЕР_7 , з сім картою мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 , який належить та яким користується ОСОБА_8 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1