Справа № 485/1198/24
Провадження № 1-в/485/76/24
УХВАЛА

іменем України

27 листопада 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Баштанського районного сектору № 5 пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка подання начальника Баштанського районного сектору № 5 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малоукраїнка Єланецького району Миколаївської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 червня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_5 призначено покарання у виді п"яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку на два роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки за п. 1, 2 ч. 1, п. 2, ч. 3 ст. 76 КК України періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

04 листопада 2024 року до суду надійшло подання начальника Баштанського районного сектору № 5 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 , в якому він просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку з систематичним невиконанням обов`язку періодичної явки на реєстрацію до органу з питань пробації та обов`язку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

У судовому засіданні інспектор Баштанського районного сектору № 5 пробації подання підтримав повністю.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував факту порушення порядку відбування покарань, однак просив у задоволенні подання відмовити. Суду пояснив, що він влаштувався не офіційно на роботу, де його було направлено для виконання робіт до Запорізької області. За нещасного випадку його телефон зламався та він не мав засобів зв"язку, у зв"язку з чим й не мав можливості повідомити орган пробації про відсутність його за місцем проживання у зв"язку з робочим від"їздом та неможливість явки для реєстрації через віддаленість місця роботи. Коли полагодив телефон, то одразу ж засобами зв"язку повідомив представника пробації про його від"їзд до іншої області по роботі. Вказав на те, що наразі він вживає заходів щодо офіційного працевлаштування. У вчиненому розкаявся. Просив дати йому шанс виправитися та пообіцяв приїзджати до органу пробації на відмітку у визначені дні та виконувати інші покладені на нього обов"язки.

Прокурор вважала подання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

Розглянувши подання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали особової справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області суду від 07 червня 2024 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України, та відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначено йому покарання у виді п"яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку на два роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки за п. 1, 2 ч. 1, п. 2, ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду набрав законної сили 09 липня 2024 року.

Відповідно до розпорядження про виконання судового рішення, 12 липня 2024 року вирок прийнято до виконання Баштанським районним сектором № 5 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

16 липня 2024 року засудженого ОСОБА_5 постановлено на облік ІНФОРМАЦІЯ_2 та роз"яснено порядок та умови відбування строку звільнення від відбування покарання з випробуванням, що підтверджується наявною в матеріалах особової справи власноруч заповненою засудженим підпискою.

Постановою від 16 липня 2024 року, органом ІНФОРМАЦІЯ_2 засудженого ОСОБА_5 зобов"язано з"являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації третього вівторка кожного місяця, з якою засудженого було ознайомлено під особистий підпис.

17 вересня 2024 року (третього вівторка вересня) ОСОБА_5 допустив неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 для реєстрації. Про причини неявки засуджений не повідомив.

19 вересня 2024 року за вих. № 29/23/1285-24 ОСОБА_5 направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації.

23 вересня 2024 року ОСОБА_5 з"явився до Баштанського районного сектору № 5, де йому було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання у разі подальшого порушення умов відбування строку звільнення з випробуванням та невиконання покладених на нього судом обов"язків, з яким засудженого ознайомлено під особистий підпис.

Не зважаючи на наявне письмове попередження, 15 жовтня 2024 року (третій вівторок жовтня) засуджений ОСОБА_5 повторно не з"явився Баштанського районного сектору № 5 для реєстрації, що підтверджується відповідними відмітками в листкі реєстрації. Про причини неявки засуджений не повідомив.

17 жовтня 2024 року за вих. № 29/23/1358-24 ОСОБА_5 було направлено виклик до Баштанського районного сектору № 5 на 21 жовтня 2024 року, за яким засуджений не з"явився, про причини неявки не повідомив.

22 жовтня 2024 року за вих. № 29/23/1368-24 ОСОБА_5 повторно було направлено виклик до Баштанського районного сектору № 5 на 28 жовтня 2024 року, за яким засуджений також не з"явився, про причини неявки не повідомив.

Крім того, 22 жовтня 2024 року засобами телефонного зв"язку ОСОБА_5 було повідомлено про необхідність явки до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації 23 жовтня 2024 року, за яким засуджений також не з"явився, про причини неявки не повідомив.

За інформацією старости Павлівського старостинського округу Снігурівської ОТГ від 23 жовтня 2024 року за № 682, засуджений ОСОБА_5 за вказаною ним адресою фактичного місця проживання, а саме по АДРЕСА_2 , не проживає. Про нове місце свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 засуджений не повідомив, чим порушив ще один обов"язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, який був покладений на нього судом.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, який складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, ч. 1 ст. 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

При цьому, виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Так, ст. 166 КВК України в її системному зв`язку із положеннями ст. 78 КК України регламентовано, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про пробацію" суб`єкти пробації зобов`язані: виконувати встановлені законом та покладені на них рішенням суду обов`язки; не вчиняти правопорушень; виконувати законні вимоги персоналу органу пробації; надавати достовірну інформацію персоналу органу пробації.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Статтею 138 КПК України передбачено, що поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Засуджений ОСОБА_5 пояснив свою неявку його відрядженням за місцем роботи до іншої області та відсутністю засобів зв"язку, що, на думку суду, є поважною причиною, оскільки в розрізі уведення в країні воєнного стану обумовленого збройною агресією Російської Федерації проти України, яка починаючи з 24 лютого 2022 року набула повномасштабного характеру, відповідно, і в т.ч. фінансова ситуація, в якій знаходяться громадяни України, є складною з наведеного періоду. Також суд враховує пояснення ОСОБА_5 щодо вжиття заходів до офіційного працевлаштування, його обіцянку виконувати належним чином покладені на нього обов"язки протягом іспитового строку та щире розкаяння.

Метою кримінально-виконавчого законодавства України, визначеної в ст. 1 КВК України, є захист інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України, окрім іншого, є визначення порядку застосування до засуджених заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; участі громадськості в цьому процесі.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року, судам роз`яснено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Суд, враховуючи надані пояснення засудженим, думку прокурора, яка вважала подання органу пробації передчасним, не знаходить доказів злісного ухилення засудженого від виконання обов`язків, покладених вироком суду, і вважає, що в задоволенні подання органу пробації слід відмовити.

На думку суду, скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбуття призначеного судом покарання за викладених обставин не буде сприяти досягненню основної мети покарання - виправленню засудженого.

У даному конкретному випадку, суд вважає за можливе дати засудженому черговий шанс на виправлення та роз`яснити, що подальша така поведінка може стати підставою для скасування звільнення з випробуванням.

Суд вчергове роз`яснює засудженому, що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки судом та попереджає, що невиконання обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, буде свідчити про небажання стати на шлях виправлення, що в кінцевому рахунку може стати підставою для скасування звільнення з випробуванням та направлення останнього для відбування покарання призначеного судом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст.ст. 34, 166 КВК України, суд

Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні подання начальника Баштанського районного сектору № 5 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання - відмовити.

Матеріали особової справи повернути до Баштанського районного сектору № 5 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 28 листопада 2024 року.

Суддя ОСОБА_1