Номер провадження:1-в/521/236/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Малиновського районного суду м. Одеси в режимі відеоконференції /дистанційного судового засідання/ клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, на теперішній час засудженого:

- 10.08.2012 року Залізничним районним судом м. Симферопіль за ч.2 ст.185, ч.1,3,4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, суд

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси з ДУ «Одеська виправна колонія (№14) надійшло від засудженого ОСОБА_4 клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З клопотання засудженого вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 10.08.2012 року Залізничним районним судом м. Симферопіль за ч.2 ст.185, ч.1,3,4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.

Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання засудженого, у зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою, більшу частину відбування покарання засуджений характеризується негативно.

Засуджений, просив суд звільнити його умовно-достроково на не відбутий строк покарання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , на час подання клопотання дійсно відбув більше двох третин призначеного судом покарання, відбуває покарання за умисні тяжкі злочини, що є однією з формальних підстав для умовно-дострокового звільнення.

ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.07.2011 року.

Початок строку 10.08.2012р. кінець строку 25.06.2025р.

За час відбування покарання спроб втечі не було, в місцях позбавлення волі допустив 9 (дев`ять) порушень режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, має 12 (дванадцять) заохочень.

Вчинив умисний насильницький злочин з обтяжуючою обставиною рецидив. Усвідомлює наслідки вчиненого злочину, вину визнає, у скоєному розкаюється.

На виробництві установи не працевлаштований.

У роботі самодіяльних організацій участі не приймає.

Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом розмов за допомогою відео-зв`язку з матір`ю: ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АРК Крим та дружиною ОСОБА_7 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто більш частину відбування покарання засуджений ОСОБА_4 зарекомендував себе посередньо.

Інших об`єктивних даних, які б переконували суд у тому, що ОСОБА_4 довів своєю сумлінною поведінкою своє виправлення, суду надано не було.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Питання умовно-дострокового звільнення врегульовані ст. 81 КК України відповідно.

Порядок застосування зазначених норм права було роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Аналогічна позиція викладена у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

У абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» міститься вимога до суду ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З огляду на необхідність всебічного та повного з`ясування обставин справи та доводів засудженого, судом було ретельно перевірено характеризуючи дані про особу ОСОБА_4 під час відбування покарання, шляхом дослідження матеріалів долучених до клопотань, які свідчать, що ОСОБА_4 характеризується посередньо, однак така обставина не є визначальною для вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, суддя вважає, що звільнення від відбування покарання умовно-достроково, з огляду даних про особу за весь період відбування покарання, не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст. ст. 50, 65 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.81КК України, ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суд , -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом семи днів з дня оголошення ухвали, для особи, яка перебуває під вартою, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1