УХВАЛА

14 листопада 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання представника власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000874 від 27.06.2024року,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000874 від 27.06.2024року звернувся представник власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 . .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні третього слідчого відділу (здислокацією у м.Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження №0000874внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

В ході обшуку, що проводився з 30.07.2024 р. в його підзахисних вилучено:

В ОСОБА_4

Мобільні телефони «Айфон 15 ПроМакс» IMEI: НОМЕР_1 , «Редмі» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3

ключ запалювання до автомобіля «Фольсваген Туарег»

грошові кошти у розмірі 21 000 гривень

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4

В ОСОБА_5

мобільні телефони «Айфон 15 ПроМакс» IMEI: НОМЕР_5 ,«Редмі» із сім-картою НОМЕР_6

грошові кошти у розмірі 2600 доларів США та 10 000 гривень

В ОСОБА_6

мобільний телефон «Редмі 12С» IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8

банківські картки «Монобанк» та «ПриватБанк»

В ОСОБА_7

мобільні телефони «РОСО Х5 PRO»IMEI 1: НОМЕР_9 IMEI 2: НОМЕР_10 , «Редмі»

02.08.2024 року на підставі клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (здислокацією у м.Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, слідчим суддею винесено ухвалу про арешт майна. Під час розгляду клопотання про арешт майна власники присутні не були.

Власниками вилученого та арештованого майна є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що підтверджується копією ухвали слідчого судді від 02.08.2024 року, тому органом досудового розслідування обмежуються його право власності на майно.

В межах кримінального провадження №0000874 від 27.06.2024 року його підзахисним за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369 КК України повідомлено про підозру не було, відповідно вказане майно не є знаряддям вчинення злочину, а тому не може мати доказового значення в даному кримінальному проваджені. Окрім того санкцією ч.3ст. 369 КК України не передбачено спеціальної конфіскації, що у свою чергу вказує на безпідставне обмеження права власності гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Представник власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Слідчий в судовому засіданні не заперечив з приводу задоволення клопотання, оскільки всі необхідні слідчі дії із вказаним майном проведено, підозра даним особам не оголошувалась.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, в провадженні третього слідчого відділу (здислокацією у м.Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження №0000874внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 02 серпня 2024 року накладено арешт на майно, яке вилучене під час проведення 30.07.2024 обшуку приміщення кімнати актового залу третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, що на 3-му поверсі будівлі за адресою: м. Рівне, вул. Олександра Борисенка, 7 із позбавленням права на їх відчуження, розпорядження, користування, а саме:

1.Мобільний телефон марки «Айфон 15 Про Макс», ІМЕІ: НОМЕР_1 , у якому міститься сім картка, за якою закріплений абонентський номер НОМЕР_11 , який належний ОСОБА_4 ;

2.Мобільний телефон марки «Редмі», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ№2: НОМЕР_3 із сім-картою НОМЕР_12 який належний ОСОБА_4 ;

3.Ключ запалювання до автомобіля марки «Фольксваген Туарег», який належний ОСОБА_4 ;

4.Грошові кошти у розмірі 21 000 (двадцять одна тисяча гривень), які належні ОСОБА_4 ;

5.Медичні документи видані на ім`я ОСОБА_4 ;

6.Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та тримач до сім-картки ТОВ «лайфсел», які належні ОСОБА_4 ;

7.Мобільний телефон марки «Айфон 15 Про Макс», ІМЕІ: НОМЕР_5 , у якому міститься сім картка, за якою закріплений абонентський номер НОМЕР_13 , який належний ОСОБА_5 ;

8.Мобільний телефон марки «Редмі», із сім-картою НОМЕР_6 , який належний ОСОБА_5 ;

9.Грошові кошти у розмірі 2600 доларів США (дві тисячі шістсот доларів США) та 10 000 грн. (десять тисяч гривень), які належні ОСОБА_5 ;

10.Медичні документи видані на ім`я ОСОБА_5 , повістка про виклик ОСОБА_5 , військовий квиток НОМЕР_14 , виданий на ім`я ОСОБА_5 ;

11.Мобільний телефон марки «Редмі 12С», ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 у якому міститься сім картка, за якою закріплений абонентський номер НОМЕР_15 , НОМЕР_16 та сім-картка тримач, які належні ОСОБА_6 ;

12.Медичні документи видані на ім`я ОСОБА_6 , військовий квиток НОМЕР_17 , виданий на ім`я ОСОБА_6 , банківська картка «Монобанк» та одна банківська карта «ПриватБанк», які належні ОСОБА_6 ;

13.Мобільний телефон марки «POCO Х5 PRO», ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 у якому міститься сім картка, за якою закріплений абонентський номер НОМЕР_18 та який належний ОСОБА_7 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що власниками вилученого та арештованого майна є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що підтверджується копією ухвали слідчого судді від 02.08.2024 року, тому органом досудового розслідування обмежуються його право власності на майно.

В межах кримінального провадження №0000874 від 27.06.2024 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369 КК України повідомлено про підозру не було, відповідно вказане майно не є знаряддям вчинення злочину, а тому не може мати доказового значення в даному кримінальному проваджені.

Окрім того санкцією ч.3ст. 369 КК України не передбачено спеціальної конфіскації, що у свою чергу вказує на безпідставне обмеження права власності гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Крім того, по даному кримінальному првадженні проведені всі слідчі дії.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (ВгопіолУБкі) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах «Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання представника власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000874 від 27.06.2024року задоволити.

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 02 серпня 2024 року, в частині накладення арешту на мобільні телефони «Айфон 15 Про Макс» IMEI: НОМЕР_1 , «Редмі» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 , ключ запалювання до автомобіля «Фольсваген Туарег», грошові кошти у розмірі 21 000 гривень, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 накладений в межах кримінального провадження №0000874 від 27.06.2024 року, які належать ОСОБА_4

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 02 серпня 2024 року, в частині накладення арешту на мобільні телефони «Айфон 15 Про Макс» IMEI: НОМЕР_5 , «Редмі» із сім-картою НОМЕР_6 , грошові кошти у розмірі 2600 доларів США та 10 000 гривень накладений в межах кримінального провадження №0000874 від 27.06.2024 року, які належать ОСОБА_5

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 02 серпня 2024 року, в частині накладення арешту на мобільний телефон «Редмі 12С» IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 накладений в межах кримінального провадження №0000874 від 27.06.2024 року, який належать ОСОБА_6

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 02 серпня 2024 року, в частині накладення арешту на мобільні телефони «РОСО Х5 PRO» IMEI 1: НОМЕР_9 IMEI 2: НОМЕР_10 , «Редмі» накладений в межах кримінального провадження №0000874 від 27.06.2024 року, які належать ОСОБА_7

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9