Справа № 333/7301/24
Провадження № 1-кс/333/2327/24
УХВАЛА

22 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004240, відомості про яке внесені до ЄРДР 21.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Сестринівка, Козятинського району, Вінницької області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, не одруженого, перебуває на військовій службі за мобілізацією на посаді стрільця 3-го комендантського відділення комендантського взводу роти комендантської служби та охорони батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2024 року слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004240, відомості про яке внесені до ЄРДР 21.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України відносно ОСОБА_5 .

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтував таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 Національної гвардії України № 301 від 12.10.2023 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду навідника 1-го гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. З цієї дати він приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до цього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, після звільнення з частини, вчасно 19.10.2023 року, без поважних, не з`явився до пункту тимчасової дислокації 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який розташовувався поблизу Запорізького алюмінієвого комбінату по АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 03.11.2023, до моменту самостійного з`явлення на службу.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 5 ст. 407 КК України - тобто нез`явлення вчасно на службу військовослужбовця без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, Наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 Національної гвардії України № 347 від 25.11.2023 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця ІНФОРМАЦІЯ_2 та охорони батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. З цієї дати він приступив до виконання службових обов`язків.

Солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, 21.05.2024 року не з`явився з відпустки до місця служби пункту тимчасової дислокації роти комендантської служби та охорони батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташовувався по АДРЕСА_3 , після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 16.08.2024, до моменту його затримання працівниками Державної прикордонної служби України при спробі незаконного перетину державного кордону України.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки, з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.

20.08.2024 року у кримінальному провадженні № 0004240 від 21.05.2024 військовослужбовцю ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: повідомленнями військової частини НОМЕР_1 НГУ про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків, матеріалами службового розслідування, протоколом про адміністративне затримання, протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами кримінального провадження.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

-переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що він підозрюється у вчиненні двох злочинів: тяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років відповідно, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Про наявність вказаного ризику свідчить поведінка ОСОБА_5 , який після нез`явлення з відпустки до місця служби, 16.08.2024 був затриманий працівниками Державної прикордонної служби України при спробі незаконного перетину державного кордону України;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що військовослужбовець ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, продовжуючи проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 НГУ самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради, з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань під час досудового розслідування з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим, перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , в період воєнного стану вчинив два кримінальних правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), а саме самовільне залишення місце служби та дезертирство.

Враховуючи, що військовослужбовець ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, також враховуючи вкрай напружену ситуацію пов`язану з введенням воєнного стану в країні, сторона обвинувачення вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити. Додатково зазначив, що законодавець по цій категорії кримінальних проваджень визначив єдиний запобіжний захід, який можливо застосувати тримання під вартою. Вважає, що саме такий запобіжний захід може повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, підозрюваного ОСОБА_5 затримали при спробі незаконного перетину державного кордону України.

Підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно не повернувся до військової частини, у зв`язку з тим, що дуже втомився, однак перетинати кордон не збирався. Його затримали працівники Державної прикордонної служби України в районі Дністровської ГЕС, коли він йшов на автобусну зупинку, щоб доїхати м. Чернівці, де хотів працевлаштуватися. Після затримання він був доставлений до прикордонного загону у м. Чернівці, після чого у військову частину НОМЕР_1 НГУ до м. Запоріжжя.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що підозрюваний раніше не судимий, досить тривалий час виконував свої обов`язки, 17 днів відпустки є недостатніми для відпочинку, він не був затриманий та не намагався перетнути кордон. Вважає, що клопотання слідчого недостатньо обґрунтоване, прокурор не довів про наявність ризиків, зазначених у ньому. Просила до ОСОБА_5 застосувати мінімальну заставу як запобіжний захід.

Вислухавши доводи прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 21.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч.4 ст.408 КК України по факту ухилення військовослужбовця ОСОБА_5 від подальшого проходження служби, неявки з відпустки до місця служби місця тимчасової дислокації підрозділу у м. Запоріжжі (кримінальне провадження № 0004240).

Того ж дня, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч.4 ст.408 КК України по по факту ухилення військовослужбовця ОСОБА_5 від подальшого проходження служби, вумовах вонного стану, а саме: самовільно залишив місце служби (кримінальне провадження № 0004245).

21.05.2024 року постановою заступника керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_8 визначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0004240, у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , старший групи ОСОБА_3 .

Того ж дня, постановою заступника керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_8 визначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0004245, у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , старший групи ОСОБА_3

11.06.2024 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Східного регіону ОСОБА_20 визначено групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №0004240, у складі: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , старший групи ОСОБА_23 .

Того ж дня, постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Східного регіону ОСОБА_20 визначено групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №0004245, у складі: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , старший групи ОСОБА_23

19.08.2024 року постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0004245 з ч. 4 ст. 408 КК України на ч. 5 ст.407 КК України (по факту нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах воєнного стану).

20.08.2024 року постановою прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Східного регіону ОСОБА_23 об`єднано матеріали кримінальних проваджень №0004240, відомості про яке внесені до ЄРДР 21.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, та №0004245, відомості про яке внесені до ЄРДР 21.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, в одне провадження під №0004240.

21.08.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.4 ст.408 КК України.

22.08.2024 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Східного регіону ОСОБА_20 визначено (змінено) групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №0004240, у складі: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_4 , старший групи ОСОБА_23 .

У порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 не затримувався.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_23 , та доданих до нього матеріалів, підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 отримали 21.08.2024 року, тому встановлений законодавством час для ознайомлення з вказаними матеріалами, був дотриманий, враховуючи початок судового засідання. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.4 ст.408 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які пояснили, що 16.10.2023 року солдат ОСОБА_5 отримав дозвіл командира вибути у звільнення до 08 год. 00 хв. 19.10.2023 року, однак у вказану дату при ранковій перевірці ОСОБА_5 за місцем служби виявлено не було;

- показаннями свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які пояснили, що солдату ОСОБА_5 було надано щорічну основну відпустку за 2024 рік строком на 17 календарних днів з 05.03.2024 року по 21.03.2024 року, після завершення якої останній не повернувся до тимчасового пункту дислокації роти комендантської служби та охорони батальйону забезпечення;

- протоколом про адміністративне затримання, відповідно до якого ОСОБА_5 було затримано 16.08.2024 року о 00 год. 15 хв. За спробу незаконного перетинання державного кордон України поза пунктами пропуску;

- даними матеріалів службового розслідування керівництвом військової частини НОМЕР_1 НГУ за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_5 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальні правопорушення, зазначені у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована. Доводи захисника та підозрюваного, заявлені на захист прав та інтересів останнього про поважні причини не повернення до військової частини обов`язково будуть перевірятися в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та судового розгляду у встановленому законом порядку.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі), ч.4 ст.408 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 12 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні особливо тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочинів, в яких підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання та реєстрації, перебував на військовій службі.

Також, приймаю до уваги, що вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.08.2014 року ОСОБА_5 був засуджений за вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 279 і ч. 1 ст. 304 КК України. На цей час відсутні дані щодо звільнення його від відбування покарання.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_5 та щодо наявності у нього соціальних зв`язків, постійного місця проживання, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе продовження підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, враховую, що розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, слідчим суддею враховується і факт переховування підозрюваного від слідства на стадії досудового розслідування досить тривалий час (більше 2 місяців).

Вважаю, що ризики, передбачені п.п.3 ч.1 ст.177 КПК України (незаконно впливати на свідків), про які зазначав прокурор під час судового розгляду не були доведені останнім.

Водночас, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органу досудового розслідування та суду, можливість продовження вчинення кримінального правопорушення. Вказані ризики, на думку слідчого судді є досить вагомим у даному випадку, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього вказаний запобіжний захід.

Також, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.7 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Необхідність застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням майнового стану підозрюваного ( ОСОБА_5 повідомив, що останній раз отримував заробітну плату в березні 2024 року близько 29 000 грн.) в даному випадку визначається можливість застосувати мінімальний розмір застави, передбачений ст. 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням вимог ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік», ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у сумі 242 240 грн.

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Керуючись, ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004240, відомості про яке внесені до ЄРДР 21.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 19.10.2024 року (включно).

Затримати ОСОБА_5 негайно після оголошення цієї ухвали.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного його затримання з 15 год. 10 хв. 22.08.2024 року.

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

3) прибувати до слідчого, прокурора, судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаною посадовою особою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного, а також надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Повний текст ухвали складено 23.08.2024 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1