Справа №582/1039/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/836/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Погроза або насильство щодо працівника правоохоронного органу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 31.10.2023, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Баба Недригайлівського району Сумської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 в якій він просив вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 31.10.2023 скасувати, а кримінальне провадження відносно нього просив закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дня його затримання на виконання цього вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, визначено не обирати.

Задоводено цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 та стягнуто з ОСОБА_7 заподіяну кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 35 000 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначав, що вину в інкримінованому йому злочині він не визнав, в суді першої інстанції сторона захисту наголошувала, що він ОСОБА_7 діяв у стані необхідної оборони захищаючи ОСОБА_9 від неправомірних посягань ОСОБА_8 . Вказаного не перевірив ні прокурор, ні суд в чому, на переконання обвинуваченого, виражається однобокість та упередженість судового розгляду справи.

ОСОБА_7 наголошував, що не зміг надати своїх пояснень і на час дослідження доказів в суді, оскільки був видалений із залу суду. Не погоджувався з тим, що суд в основу вироку врахував пояснення ОСОБА_8 , які непослідовні, нелогічні та такі, що неузгоджені з іншими дослідженими доказами. Крім цього, суд не обґрунтував в чому саме достовірність таких показів потерпілого.

Щодо фактих обставин справи то тут обвинувачений ОСОБА_7 пояснював, що 14.08.2020 близько 18.30 год він був на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , де на прохання власника ОСОБА_10 розпилював дрова. Побачивши, що підійшли особи в чорній формі без бодікамер з вдягненими на лиці масками, нібито з метою обшуку, не представившись та не пред`явивши своїх повноважень стосовно перебування на приватній території, проникли до володіння ОСОБА_10 . Тоді він ОСОБА_7 почав захищати домоволодіння від вторгнення вказаних осіб, оскільки підозрював людей в чорному одязі ще й у підробці факту викрадення, що стосується куплених дров, які належали ОСОБА_10 . ОСОБА_7 наголошував, що власникам домоволодіння не було роз`яснено про їхнє право на захист. Він ОСОБА_7 наголошував на незаконності дій осіб і вимагав їх покинути територію. Далі, особа в зеленому одязі ( ОСОБА_11 ) не пред`явивши свої повноваження, почав знімати приватну територію та людей без дозволу на свій власний телефон. А ще за день до цього незаконно перебував біля цих дров та, зі слів хазяйки ОСОБА_12 , прибив на колоду бирку із цифрами.

Пиляючи деревину, він ОСОБА_7 почав спостерігати за неправомірними діяннями осіб в чорній формі та звернув увагу на те, як ОСОБА_8 схопив за одяг чоловіка в чорній спортивній куртці та білих штанях, насильно його утримуючи, довго його не відпускав. Потім до нього підійшла ОСОБА_13 (моя невістка) та ще двоє чоловіків, намагаючись звільнити від ОСОБА_8 ту людину, яку він насильно утримував. Але раптом ОСОБА_8 різко, з розгону що сили, навмисно (щоб повалити) штовхає всіх людей, яких може. В результаті чого його ОСОБА_7 брат ОСОБА_14 , чоловік, якого утримував ОСОБА_8 і його ОСОБА_7 невістка упали на дрова.

Далі, через секунду, почувши дуже сильний жіночий крик, який сповіщав про те, що жінка знаходиться в не безпечному для життя та здоров`я стані, в чому він ОСОБА_7 переконався, коли побачив, що ОСОБА_8 накинувся на ОСОБА_13 (його невістку) і давить рукою в горло. А людям які хотіли захистити її від посягань ОСОБА_8 перешкоджали люди в чорній формі.

Тоді він ОСОБА_7 швидко, не роздумуючи з метою захисту ОСОБА_15 в межах необхідної оборони, підбіг до ОСОБА_8 та заподіяв йому шкоду, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення та припинення небезпечного посягання, при чому голосно говорив: куди на жінку руки!? та не встиг договорити, як до нього ОСОБА_7 з лівої сторони почав наближатись чоловік у чорному одязі, відскочивши від нього на безпечну відстань, щоб при захисті нікого не поранити пилкою і ще раз голосно крикнув: куди на жінку руки тягнеш?! та підняв пилку вгору, щоб попередити що він ОСОБА_7 буде захищатись, якщо на нього буде напад.

Таким чином, відвернувши та припинивши посягання на ОСОБА_13 та інших присутніх людей, зрозумівши, що небезпека минула, він ОСОБА_7 пішов далі пиляти дрова. Після цього всі присутні заспокоїлись і ніхто нікого не чіпав. Також ОСОБА_7 зауважував, що через деякий час ухвалу на обшук оголосили та, зачитавши текст, ознайомили присутніх та власників домогосподарства.

Далі в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 аналізував зміст долученого до справи відео і наголошував, що перед тим як зайти до домоволодіння особа в форменному одязі, а також ОСОБА_8 , не дали змоги перевірити їх повноваження на проведення обшуку, оскільки зміст ухвали суду не оголосили, посвідчення поліції не показали і власникам домогосподарства не роз`яснили їх права.

Також обвинувачений ОСОБА_7 аналізував і саму ухвалу суду про надання дозволу на проведення обшуку в кримінальному провадженні №0000022 і її законність ставив під сумнів. Зауважував, що ОСОБА_8 в такій ухвалі немає, а доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих розшукових дій не містить конкретно вказаного прізвища ОСОБА_8 і оперативних співробітників. Більше того, доручення начальником поліції не підписано і печаткою не завірене (а.с. 42 т.2).

Звертав увагу обвинувачений ОСОБА_7 і на те, що ОСОБА_8 своє сліжбове посвідчення поліцейського ні в ході обшуку, ні в суді не пред`явив, а надав суду лише свій жетон, який на думку обвинуваченого, повноважень працівника поліції не надає.

Щодо наявності в його ОСОБА_7 діях складу інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 345 КК України, то тут обвинувачений наголошував, що тоді він діяв виключно з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів ОСОБА_15 від суспільно-небезпечного посягання ОСОБА_8 . Зауважував, що ОСОБА_8 заподіяв шкоду необхідну і достатню в даній обстановці для негайного відвернення та припинення посягання на ОСОБА_16 . При цьому перевищення меж необхідної оборони не було. ОСОБА_7 , також посилаючись на долучене до справи відео, вважав, що в його діях вина відсутня.

Також обвинувачений звертав увагу на висновок експерта № 347 від 05.10.2020, з якого слідує, що тілесних ушкоджень в ОСОБА_8 не виявлено (а.с. 20-21 т.2).

Аналізував обвинувачений і пояснення свідків ОСОБА_17 ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 та наголошував, що всі вини також виступають в підтвердження того, що він ОСОБА_19 діяв саме в стані неохідної оборони.

Щодо пояснень поліції, то їх ОСОБА_7 вважав такими, що фактичним обставинам справи, відеозапису і поясненням свідків, вони не відповідають.

Щодо висновку службового розслідування від 18.09.2020 № 4032/117/12/01/01-2020 то в ньому немає мокрої печатки і він не відповідає матеріалам відео з якого слідує, що ОСОБА_8 порушує службову дисципліну, штовхає людей, які падають, і він давить жінку в горло, яка лежить на землі (а.с. 23-28 т.2).

Щодо протоколу огляду від 15 серпня то з нього, на переконання обвинуваченого, не можливо визначити коли розпочато, та коли закінчено цей огляд. Не можливо встановити хто є хто і що робить. Видно тільки, що поліцейський утримує за руку людину, яка хоче когось визволити (а.с. 43-44 т.2).

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 прокурором ОСОБА_20 подано заперечення в яких він просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а вимоги поданої на нього апеляційної скарги, без задоволення (а.с. 68 т.3).

Як встановлено судом першої інстанції 14.08.2020 близько 18.00 год з метою виконання ухвали Недригайлівського районного суду Сумської області (провадження №1-кс/582/167/20 справа №582/819/20) від 14.08.2020 про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні № 0000022 від 13.08.2020, т.в.о. начальника сектору дізнання Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_21 з іншими працівниками поліції прибули до с. Баба Недригайлівського району.

Відповідно до п.п. 1, 10 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», п. З розділу VII Наказу МВС України від 07.07.2017 №575 «Про затвердження Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування слідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції Ураїни в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні», для забезпечення публічної безпеки і порядку під час проведення вищевказаної слідчої дії та здійснення превентивної і профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, крім інших працівників поліції, був задіяний дільничний офіцер поліції Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 (відповідно наданого доручення), який у форменому одязі забезпечував публічну безпеку і порядок під час проведення слідчої дії - обшуку за адресою АДРЕСА_2 .

Під час проведення обшуку на території зазначеного домоволодіння його власник ОСОБА_10 та ОСОБА_7 разом з іншими особами розташувались на території домоволодіння та, не зважаючи на законні вимоги дізнавача, вживали заходів щодо розпилювання та переховування викраденого майна - колод деревини.

Близько 18.30 год ОСОБА_8 перебував на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де виконував свої службові повноваження по забезпеченню публічної безпеки і порядку превентивної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень відповідно до повноважень, передбачених ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію».

В цей час ОСОБА_7 , з метою створення штучних перешкод у проведенні обшуку, опору та завдання тілесних ушкоджень працівникам поліції, виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і моральності, безпідставно умисно наніс ОСОБА_8 , який виконував свої службові обов`язки у форменому одязі (однострої), удар правою ногою по лівій нозі ОСОБА_8 та завдав удару правою рукою по обличчю, вказані удари завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав, просив вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження відносно нього просив закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого заперечила, просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, з урахуванням заявлених апелянтом доводів, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав, оскільки правильно встановив в діях обвинуваченого ОСОБА_7 склад злочину з правовою кваліфікацією - ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Такого висновку суд дійшов на підставі пояснень потерпілого, свідків та наданих стороною обвинувачення письмових доказів.

Так, з матеріалів справи слідує, що в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, пояснення суду не надав, оскільки через неправомірну поведінку ухвалами суду був двічі видалений з зали суду під час дослідження доказів, останній раз до проголошення вироку.

Тому, у зв`язку з видаленням обвинуваченого із залу суду, ухвалою від 15.06.2022 відповідно до ст.330 КПК України для захисту ОСОБА_7 від пред`явленого обвинувачення судом був залучений захисник.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_22 в суді першої інстанції з обвинуваченням не погодився, та зазначав, що під час дослідження доказів з пояснення свідків, досліджених відеозаписів встановлено, що у потерпілого ОСОБА_8 та дружини рідного брата обвинуваченого ОСОБА_15 виник конфлікт. Почувши крики своєї невістки, ОСОБА_7 кинувся їй на допомогу та захищав її від дій поліцейського, отже, діяв у стані необхідної оборони. Таким чином, у його діях не має складу злочину, в якому він обвинувачується, а тому ОСОБА_7 має бути виправданий. Крім того, в обвинуваченні як обтяжуючу обставину вказано вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службового або громадського обов`язку. Разом з тим, диспозиція ч.2 ст. 345 КК України визначає як злочин умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Таким чином, одна і та ж ознака у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку - не може бути врахована судом двічі.

Враховуючи таку позицію обвинуваченого і сторони захисту, судом першої інстанції вжито заходів по встановленюю істини у справі та допитано інших учасників кримінального провадження, зокрема потерпілого ОСОБА_8 який пояснював, що на час події працював дільничним офіцером поліції Недригалівського ВП Роменського РВП ГУ НП в Сумській області. 14.08.2020, за відповідним дорученням, будучи одягненим в форменний одяг, разом з іншими працівниками поліції потерпілий перебував в с.Баба на присадибній ділянці ОСОБА_10 у зв`язку з тим, що там проводилася слідча дія обшук та вилучення дров. На ділянці знаходилася купа деревини, яка підлягала вилученню, як зрозумів потерпілий, дрова вірогідно були викрадені. Також там зібралося багато людей, які перешкоджали проведенню цієї слідчої дії. Не зважаючи на оголошення ухвали суду, та попередження слідчого, щоб люди не чіпали дрова, присутні продовжували розпилювати їх та носити до двору. Коли потерпілий намагався перешкодити одному з чоловіків, якого потерпілий не знав, нести деревину до двору, а саме намагався відібрати відпиляний шматок дров, він втратив рівновагу та впав разом з ним та ще одною присутньою жінкою на купу дров. Коли потерпілий почав підводитися, до нього ззаду підбіг ОСОБА_7 та вдарив ногою по нозі. Коли потерпілий повернувся до нього, ОСОБА_7 вдарив його по обличчю навідмаш в район губи, при цьому в іншій руці він тримав заведену бензопилу. Точно вказати, якою саме ногою чи рукою вдарив його ОСОБА_23 на даний час сказати не може. А потім ОСОБА_7 розмахував заведеною бензопилою перед обличчям потерпілого та погрожував йому в грубій нецензурній формі. Ввечері потерпілий поїхав до лікарні та розказав обставини нанесення ударів та показав лікарю хірургу ушкодження. Також потерпілий зауважував і на тому, що жінка, з якою він разом впав на дрова, яку він не знає, написала на нього заяву про спричинення їй тілесних ушкоджень. Тому правомірність його дій перевірялася під час службової перевірки, порушень в його діях не виявлено.

Проаналізувавши матеріали справи в своїй сукупності суд дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що пояснення потерпілого ОСОБА_8 . послідовні, логічні та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, зокрема відеозаписами події, а тому поясення потерпілого суд обрунтовано поклав в основу вироку.

З матеріалів справи слідує, що судом було встановлено те, що ОСОБА_8 , як дільничний офіцер поліції, був залучений до проведення слідчої дії в с. Баба, а саме до проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000022, внесеного в ЄРДР від 13.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР (т.2 а.с.39), копією резолютивної частини ухвали про надання дозволу на проведення обшуку (справа №582/819/20, провадження № 1-кс/582/167/20 ) від 14.08.2020, якою надано дозвіл на проведення обшуку в кримінальному провадженні № 00022 за місцем проживання ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , з метою відшукання та вилучення викрадених дров (т.2 а.с.41), дорученням т.в.о. начальника СД Недригайлівського ВП Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_24 оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України (т.2 а.с.42).

Також, в матеріалах справи наявний протокол обшуку який проводився 14.08.2020 у кримінальному провадженні № 0000022 на підставі ухвали слідчого судді №1-кс/582/167/20 у громадянина ОСОБА_10 в с. Баба, під час проведення обшуку здійснювалася відеофіксація (т. 2 а.с.43-44).

З дослідженого судом протоколу огляду від 03.10.2023 (т. 2 а.с.46) судом встановлено, що предметом огляду є флешкарта формату micro SD об`ємом 16 Gb, на якій маються надписи на лицьовій стороні: 16 Gb, team, на зворотній стороні маються написи: ATMHJASN6HO 1947В529563 TUSDH16GUHSBK TPBF- 191119004-5. На флешкарті (при підключенні її до комп`ютера) знаходяться: папка з назвою камера 1, в середині якої знаходяться 6 відеофайлів поіменованих як: 00000, 00001, 00002, 00003, 00004, 00005; папка з назвою камера 2, в середині якої знаходяться 4 відеофайла, поіменованих, як S2260001, S2260002, S2260003, S2260004. Вказані відеофайли є копією відеозапису обшуку від 14.08.2020, який проводився т.в.о. начальника СД Недригайлівського ВП Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами огляду, вказана флешкарта була поміщеною до паперового пакету та долучена до матеріалів провадження.

Також з матеріалів слідує, що в ході судового розгляду за згодою учасників судом першої інстанції були частково відтворені відеозаписи з вказаної флешки, яка знаходиться в матеріалах справи (т.2 а.с.45), в тому числі і у сповільненому вигляді. На відтвореному відео №00000 з папки Камера №1 судом встановлено, що на території приватного домогосподарства міститься купа дров, які декілька чоловік розпилюють. На цій же території знаходяться декілька громадян, які не дають можливості дізнавачу та поліцейським провести слідчу дію - обшук, про проведення якої їх повідомили поліцейські. На відео № 000001 з папки Камера №1 вбачається, що на території цього ж домогосподарства продовжується конфлікт між власниками, місцевими жителями та поліцейським, частина з яких допитані як свідки, зокрема ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , подружжя Псарьових, подружжя Педьків. Також на цьому відео ОСОБА_7 , висловлюючись в грубій нецензурній формі звертаючись до поліцейських, вимагає їх покинути територію домогосподарства та заважає проведенню слідчої дії. В подальшому він відновлює розпилювати дрова бензопилою, а інші присутні особи виносять розпиляні дрова до господарських споруд. Приблизно з 17 хвилини 22 секунди потерпілий ОСОБА_8 , який одягнений у форменний одяг, з знаком поліцейського, тобто з очевидними зовнішніми ознаками працівника поліції, намагається відібрати шматок деревини у сивого чоловіка, в цей же час чорнява жінка в зеленій кофті втручається та намагається відштовхнути ОСОБА_8 , в результаті чого всі троє падають, чоловік на купу дров, жінка на землю а на неї падає ОСОБА_8 . В цей час до натовпу, з ввімкненою бензопилою підбігає ОСОБА_7 та б`є ОСОБА_8 , який підводиться з землі ногою по нозі, а потім рукою на відмаш по обличчю. А також замахується на ОСОБА_8 бензопилою, викрикуючи погрози, але жінка, яка лежить на землі, заважає йому, хапаючись за бензопилу. Під час судового розгляду встановлено, що цими особами, які впали є ОСОБА_18 , та ОСОБА_13 . ОСОБА_7 продовжує розмахувати бензопилою в бік ОСОБА_8 , його за руку стримує жінка в червоні кофті ОСОБА_12 та високий чоловік у темному одязі ОСОБА_33 .

Із протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, (т.2 а.с.17) судом також встановлено, що о 23 годині 00 хвилин 14.08.2020 т.в.о. заступника начальника начальника СВ Недригайлівського ВП Роменського РВП ГУ НП в Сумській області, ОСОБА_34 , попередивши заявника про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, прийняв усну заяву від ОСОБА_35 , про те, що близько 18 години 25 хвилин 14.08.2020 перебуваючи спільно з працівниками поліції на території городу за адресою: АДРЕСА_2 , він став свідком того, як громадянин ОСОБА_7 , перешкоджаючи проведенню обшуку, наніс кілька ударів поліцейському у форменому одязі при виконанні свої обов`язків. Вказану подію заявник відзняв на свій мобільний телефон Redmі 7. У протоколі заявник також зазначив, що бажає добровільно видати для огляду свій мобільний телефон Redmі 7, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2 : НОМЕР_2 , на який він зняв дії ОСОБА_7 відносно працівників поліції.

З протоколу огляду від 15.08.2020 (т.2 а.с.29-35), судом встановлено, що предметом огляду є мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 7», який має ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 . При огляді телефону в папці «Галерея» виявлені три відеофайли, датовані 14.08.2020, з відповідними назвами «VID20200814_182059.mp4», «VID1858.mp4», «VID_20200814_192233» та іншими відповідними реквізитами. Дані файли в процесі проведення огляду переглянуті на службовому комп`ютері та скопійовані на оптичний диск, який є додатком до протоколу огляду (т.2 а.с.35). Опис відеофайлів з копіями зображень і поясненнями до них містяться в протоколі.

З матеріалів справи слідує, що судом першої інстанції відтворювались вказані відеозаписи в частині, що стосуються обвинувачення. Зокрема при перегляді файлу з назвою «VID_20200814_182059.mp4», у тому числі і заповільненому режимі, судом встановлено, що події відбуваються біля колод деревини, які знаходяться на землі. Поряд з деревиною перебувають громадяни та працівники поліції. ОСОБА_7 бензопилою розпилює колоди деревини, а інші люди переносять розрізані колоди. В подальшому на відео, приблизно на 2 хвилині 05 секунд видно штовханину в натовпі, чути жіночий зойк, після того до цих людей з увімкненою бензопилою біжить ОСОБА_7 наносить ОСОБА_8 , який одягнений у форменний одяг, удар ногою по нозі, а потім лівою рукою по обличчю.

З інформації, що надана на запит головним лікарем КНП «Роменська ЦРЛ» (т.2 а.с.19) суд встановив, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець с. Вільшана, 14.08.2020 близько 21 години 15 хвилин звернувся до КНП «Роменська ЦРЛ». Оглянутий лікарем хірургом, встановлений діагноз: забій м`яких тканин обличчя, забій нижньої губи зліва. Проведено забір крові та сечі на алкоголь. В крові та сечі алкоголю не виявлено.

Також, з висновку судово-медичного експерта (т.2 а.с.20-21) судом встановлено, що експерт не має можливості надати відповідь на поставлені у постанові слідчого запитання, зокрема щодо тілесних ушкоджень та механізму їх утворення, через те, що в наданих на експертизу матеріалах відсутній детальний опис будь-яких тілесних пошкоджень, а також вони належним чином не засвідчені. Забій поняття клінічне, не оцінюється як тілесне пошкодження, і згідно пункту 4.6. правил визначення тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом № 6 від 17.01.1995 року МЗО України «Про розвиток та удосконалення судово-медичної служби України» не повинен прийматися до уваги при оцінці ступеню тяжкості тілесних пошкоджень. Разом з тим експерт зазначає, що з наданих копій журналу реєстрації амбулаторних хворих приймального відділення КНП «Роменська ЦРЛ» РМР вбачається, що в ньому виявлені записи «1876 14.08. 21:15, сам, ОСОБА_8 1983р.н., житель Недригайлівського району с. Вільшана. Ушибы мягких тканей лица. Ушиб нижней губы слева. Нагляд хірурга поліклініки і нерозбірливий підпис.»

Із висновку службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни дільничним офіцером поліції сектору превенції Недригайлівського ВП Роменського РВП ГУ НП в Сумській області капітаном поліції ОСОБА_8 (т. 2 а.с.23-28) содом встановлено, що можливі порушення службової дисципліни капітаном поліції ОСОБА_8 свого підтвердження не знайшли.

Також, з метою повноти та об`єктивності вирішення справи судом допитано і свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , пояснення яких частково узгоджуються з вказаними вище доказами.

Так, допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_21 пояснювала, що на час події працювала т.в.о. начальника сектору дізнання Недригайлівського ВП Роменського РВП ГУ НП в Сумській області. У провадженні дізнавачів було кримінальне провадження з приводу крадіжки дров, яке зареєстровано на підставі заяви інженера охорони лісу ОСОБА_39 , який виявив на одній з присадибних ділянок в с. Баба дрова з маркуванням (биркою). У зв`язку з цим кримінальним провадженням вона звернулася до суду з клопотанням про проведення обшуку земельної ділянки на якій виявили дрова. 14.08.2020 з ухвалою суду та з групою поліцейських, серед яких криміналіст ОСОБА_40 , який здійснював відеозапис, оперуповноваженим Ситником, іншим дізнавачем, чотирма дільничними, серед яких ОСОБА_8 , які були залучені до проведення слідчої дії на підставі доручення свідка, зайшли на територію городу та повідомили власників ОСОБА_41 про проведення обшуку. Коли свідок читала ухвалу суду, до неї підбіг ОСОБА_7 , якого вона раніше знала у зв`язку з іншими подіями, вирвав з рук документи, та викинув їх, при цьому погрожував та висловлювався нецензурною лайкою. Потім ОСОБА_7 почав розпилювати дрова на колоди, а люди, які знаходилися на городі, носили ці дрова в двір. Поліцейські намагалися перешкодити цьому, зокрема ОСОБА_8 намагався перешкодити якомусь чоловіку нести відпиляну колодку, внаслідок цього втратив рівновагу і впав на жінку, яку свідок не знає, і він разом з жінкою впали на дрова. В цей момент ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_8 , здається з ввімкненою пилкою, та вдарив кулаком його по обличчю, якою рукою, не пам`ятає, після події вона бачила у ОСОБА_8 ушкодження на губі. В подальшому люди перенесли всі дрова в двір, тоді вона з іншими поліцейськими зайшли до двору ОСОБА_41 з боку вулиці. Через дуже агресивну поведінку ОСОБА_10 та ОСОБА_7 останні були заарештовані, після того присутні трохи заспокоїлися, був закінчений обшук та вилучені дрова.

Свідок ОСОБА_42 в суді першої інстанції пояснював, що працював заступником начальника Недригайлівського ВП Роменського РВП ГУ НП у Сумській області. В середині серпня на виконанні у відділі поліції була ухвала суду щодо проведення обшуку у господарстві ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , точної адреси не пам`ятає. Свідок прибув на місце з дізнавачем та дільничними поліцейськими. Дізнавачем було оголошено зміст ухвали про обшук, роз`яснено порядок проведення обшуку та недопущення порушення громадського порядку під час його проведення. На той момент на території господарства перебувало багато осіб, ОСОБА_10 , ОСОБА_18 з дружиною ОСОБА_16 та інші особи, може близько 20 жителів с. Баба, які перешкоджали здійсненню обшуку. Там же перебував і обвинувачений ОСОБА_7 , який розпилював дрова на невеликі частини, а інші особи заносили ці розпиляні дрова до сараю, зокрема таке робила ОСОБА_16 , дружина брата ОСОБА_7 . У цей час співробітник поліції ОСОБА_8 неодноразово попереджав присутніх, у тому числі і ОСОБА_7 , про недопустимість перешкоджати проведенню обшуку. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на грунті цього виник конфлікт. Точно свідок не може пояснити, як саме ОСОБА_7 наносив ОСОБА_8 тілесні ушкодження, бо пройшло багато часу з події, але стверджує, що в результаті конфлікту ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження в область обличчя. Після того під`їхали ще працівники поліції, попередили осіб, які там були, про застосування спеціальних засобів, та через неналежну поведінку до ОСОБА_7 та ОСОБА_10 застосовано фізичну силу та спецзасоби, ОСОБА_7 доставлений в райвідділ в м.Ромни.

Свідок ОСОБА_43 в суді першої інстанції пояснював що працює ПОГ Роменського РВП. В кінці літа 2020 року отримав вказівку керівництва прибути в складі інших працівників поліції до с. Баба для забезпечення проведення слідчих дій, а саме обшуку в господарстві ОСОБА_7 , так вважав свідок. Крім свідка були працівники поліції Курило, Лісний, дізнавач ОСОБА_44 та особа, яка проводила відеофіксацію обшуку ОСОБА_40 , а також ОСОБА_7 та інші особи, яких свідок не знає. Працівники поліції зайшли з тильного боку господарства, де лежала купа дров. ОСОБА_45 почала зачитувати ухвалу суду, після чого присутні почали активно пиляти дрова та носити їх до двору. ОСОБА_8 намагався роз`яснити присутнім, що не можна чіпати дрова. Також ОСОБА_8 намагався перешкодити якійсь жінці, чорнявій, яку свідок не знає, носити дрова, в цей конфлікт втрутився ОСОБА_7 та дав ОСОБА_8 «копняка», на думку свідка, в сідницю, а потім ухопив його за футболку і вони разом з ОСОБА_8 та чорнявою жінкою упали на дрова. А коли ОСОБА_8 підвівся у нього була кров на губі. Самого удару по обличчю ОСОБА_8 свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_46 в суді першої інстанції пояснював, що працює на посаді інспектора СРПП ВП №1 (с. Недригайлів). 14.08.2020 керівництвом його наряд був спрямований в АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_10 . Він прибув туди разом з ОСОБА_47 . За вказаною адресою знаходилися працівники поліції, зокрема дізнавач ОСОБА_45 , яка неодноразово зачитувала ухвалу про проведення обшуку ОСОБА_10 , його дружині та іншим присутнім жителям села Баба, яких свідок не знає. При цьому ОСОБА_7 поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою та демонстрував непристойні жести в сторону працівників поліції та начальника відділу. У зв`язку з чим ОСОБА_7 було затримано. Свідок не був очевидцем конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки його наряд був направлений на місце події уже після цього.

Оцінивши поясенння свідків в супності один з одним та з дослідженим судом відеозаписом події, судом встановлено окремі розбіжності, однак на переконання колегії суддів, такі розбіжності суд обгрунтовано розцінив такими, що зумовлені швидкістю, з якою відбулася подія, а саме нанесення ударів ОСОБА_8 , яке тривало кілька секунд та значним скупченням людей у місці події, яке заважало побачити всі деталі та тривалим часом, який пройшов від цієї події до розгляду справи у суді.

Також з матеріалів справи слідує, що суд першої інстанції допитав як свідків: дружину власника домогосподарства, в якому проводився обшук, ОСОБА_12 та інших присутніх на місці події осіб, які допомагали власникам розпилювати та переносити дрова: ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_50 та ОСОБА_51 .

Так свідок ОСОБА_52 в суді першої інстанції пояснював, що перебуває в дружніх відносинах з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Коли точно, свідок не пам`ятає, ОСОБА_10 попросив його допомогти перенести дрова, на що свідок погодився. Коли він прийшов допомогти ОСОБА_10 , то там було багато людей та були працівники поліції, які вимагали від людей не чіпати дрова, які лежали на городі в ОСОБА_10 . Але ні свідок, ні інші люди, працівників поліції не слухали та продовжувати пиляти і носити дрова в двір ОСОБА_10 , також і ОСОБА_7 пиляв дрова, а свідок і інші присутні носили дрова в двір. При цьому свідок бачив, що сусідку ОСОБА_16 штовхнув поліцейський, і вона впала на землю, але не бачив, щоб ОСОБА_7 бив когось з поліцейських. Потім свідок пішов додому.

Свідок ОСОБА_49 в суді першої інстанції пояснював, що ОСОБА_7 його знайомий, з яким інколи співпрацює, а потерпілого ОСОБА_8 знає як поліцейського. Точної дати подій свідок не пам`ятає, свідок проїжджав повз господарство ОСОБА_10 та побачив, що там відбувається конфлікт між працівниками поліції та місцевими жителями, серед яких він знає ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та його дружину. На городі у ОСОБА_10 лежали дрова. Він зацікавився дією подією та зупинився щоб подивитися, що відбувається та був до кінця, аж поки ОСОБА_7 скрутили та забрали працівники поліції. Під час цієї події присутні люди пиляли та носили ці дрова, а поліцейські намагалися ці дрова відібрати. Щоб ОСОБА_7 бив чи лаявся з ОСОБА_8 свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції пояснювала, що ОСОБА_7 її сусід, а ОСОБА_8 вона знає як поліцейського. Два роки назад на свято Маковія вона почула на вулиці крик, побачила в господарстві ОСОБА_10 людей і поліцейських та вирішила піти подивитись. Коли вона підійшла, то побачила, що сусіди допомагали ОСОБА_10 пиляти дрова, а тут приїхали працівники поліції та почали провокувати людей. Зокрема свідок особисто бачила, що ОСОБА_8 напав на ОСОБА_13 , повалив на землю та душив її. В цей момент до них підбіг з пилкою ОСОБА_7 , щоб ту жінку звільнити, але ОСОБА_8 він не чіпав, бо його хлопці відтягли. А губу ОСОБА_8 розбив ОСОБА_50 , житель села Баба, бо свідок бачила у ОСОБА_8 розбиту губу після конфлікту з Педьком. Пізніше, вже в дворі, ОСОБА_7 скрутили та повезли в поліцію.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснювала, що ОСОБА_7 її друг та односельчанин, ОСОБА_8 свідок не знає. 13.08.2020 вона біля купи дров у себе в городі побачила трьох незнайомих чоловіків, які запитали її, де вона взяла дрова, бо на колоді була пломба з зеленим листком. Ці люди сказали, що вони працівники охорони і дрова викрадені. З цим свідок не погодилася, бо дрова купив чоловік. У зв`язку з тим, що ці люди не хотіли йти з городу, чоловік повідомив у поліцію. Також свідок зазначала, що 14.08.2020 вони з чоловіком попросили друзів та сусідів допомогти їм попиляти дрова, які чоловік купив. Прийшли друзі і почали їм допомагати розпилювати та носити дрова. Тоді ж з городу під`їхали працівники поліції та сказали не пиляти дрова та почали виривати дрова з їх рук. Під час цих подій, хтось штурнув ОСОБА_13 . Також там був і ОСОБА_7 , він пиляв дрова. Свідок стверджувала, що ОСОБА_7 нікому не погрожував, ні з ким не конфліктував, не наносив нікому ніяких ушкоджень, тільки замахнувся пилкою, але його стримали. Хто це робив і навіщо свідок пояснити не змогла.

Свідок ОСОБА_18 в суді першої інстанції пояснював, що є рідним братом обвинуваченого ОСОБА_7 14.08.2020 на городі в ОСОБА_10 на його прохання він пиляв дрова. В цей час приїхали працівники поліції та перешкоджали пиляти та носити в двір до ОСОБА_10 . дрова. Там же перебувала і його жінка ОСОБА_13 . Один з поліцейських, як він пізніше довідався це був ОСОБА_8 , напав на його дружину, повалив її на землю та почав душити. Також ОСОБА_8 штовхнув і свідка на землю. В цей час до ОСОБА_8 і його дружини підбіг його брат та крикнув, що ви робите, на жінку руку піднімаєте. При цьому брат нікого не бив і нікому не погрожував.

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснювала, що є дружиною ОСОБА_18 , який є рідним братом обвинуваченого ОСОБА_7 . Сусід ОСОБА_10 попросив прибрати дрова, які він купив. В ході прибирання дров прибули поліцейські та почали перешкоджати цьому, пояснюючи це тим, що дрова крадені. Присутні, у тому числі і свідок, на зауваження поліцейських не реагували, бо про дрова просив сусід. Там був і ОСОБА_7 , пиляв дрова. Свідок зробила зауваження поліцейському, який потягнув за куртку ОСОБА_53 , щоб той не чіпав людей. Після цього поліцейський штовхнув свідка, свідок упала, а на неї упав цей поліцейський та рукою придавив їй горло. Від цього у свідка були гематоми на руках ногах та сідниці. В цей час ОСОБА_7 пиляв дрова. Коли вона впала, ОСОБА_7 з вимкненою бензопилою підійшов до них і сказав, чому ви чіпаєте жінок. При цьому ОСОБА_7 поліцейського не чіпав, бо його тримали люди. Також свідок зверталася з заявами до поліції через заподіяння їй тілесних ушкоджень, однак їй заява не була позитивно вирішена, тому вона негативно відноситься до працівників поліції.

Свідок ОСОБА_50 в суді першої інстанції пояснював, що ОСОБА_10 його двоюрідний брат. Він прийшов у гості до брата де побачив, що на городі люди розпилюють дрова та носять у двір. Пиляв дрова і ОСОБА_7 . Також там були працівники поліції, які не давали носити ці дрова. Ніхто нікого не бив. Булава ніс розпиляну колодку, один з поліцейський намагався вирвати у нього з рук колодку, але впав на ОСОБА_9 та звалив її. А потім поліцейський та ОСОБА_16 піднялися та розійшлися в різні боки. ОСОБА_7 стояв біля дров з пилкою і нічого не робив, поліцейському ОСОБА_8 , не погрожував, люди його зупинили. Вже пізніше в дворі поліцейські почали штурмувати, побігли за ОСОБА_7 , бо він показався їм агресивним, чому так відбулося, свідок не знає. Свідок поліцейського ОСОБА_8 також не бив, тільки зробив йому зауваження, а ОСОБА_8 повалив свідка на землю і сам на нього впав.

Свідок ОСОБА_54 , в суді першої інстанції пояснювала, що ОСОБА_7 її сусід, відносини дружні, поліцейського ОСОБА_8 не знає. Хтось позвонив та повідомив, що у ОСОБА_10 біда. Вона з чоловіком пішли в господарство ОСОБА_10 та побачили там багато людей, які пиляли дрова та носили їх в двір. Серед них був і ОСОБА_7 , який пиляв дрова. Також були працівники поліції, що вони робили, свідок не пам`ятала. Але стверджувала, що ОСОБА_7 нікого не бив. Ніяких інших подробиць свідок не пам`ятала.

Вивчивши такі поясення вказаних свідків суд першої інстанції дійшов до переконання, що ці пояснення не відповідають фактичним обставинам, які суд встановив з пояснень потерпілого та переглянутих у судовому засіданні відеозаписів події, тому вирішив не приймати їх як достовірні докази, що колегія суддів, з урахуванням встановленого, ввжає правильним.

Також, на переконання колегії суддів, суд також слушно звернув увагу і на те, що такі пояснення надані особами, які перебувають у дружніх та родинних стосунках між собою та ОСОБА_10 , у якого проводився обшук. Як встановлено судом з дослідженого відео обшуку у домогосподарстві ОСОБА_10 , зміст якого наведено вище, всі ці особи тією чи іншою мірою ігнорували законні вимоги дізнавача та інших поліцейських щодо припинення перешкоджанню проведення слідчої дії та не припинили свою діяльність по розпилюванню та перенесення дров. Також пояснення різняться між собою щодо фактичних обставин справи, за винятком того, що ОСОБА_7 нікого не бив і нікому не погрожував, що правильно розцінено судом як таке, що свідчить про їх узгодженість між цими свідками саме в цій частині.

Тому, вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази, суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення в даній конкретній ситуації дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що стороною обвинувачення вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину доведена, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 наголошував:

1) що суд його обвинуваченого, видалив із зали суду, а тому він не міг надавати пояснення;

2) що діяв він виключно в стані необхідної оборони, захищав дружину брата від неправомірних дій ОСОБА_8 , який впав з нею на дрова та душив її за горло. Вказане підтвердили свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_55 та ОСОБА_13 ;

3) що суд необгрунтував того, в чому полягає достовірність пояснень потерпілого ОСОБА_8 . Пояснення поліції обвинувачений вважав такими, що фактичним обставинам справи не відповідають;

4) що поліція незаконно проникла на територію домогосподарства, де відбувались події. Вони не представились, не пред`явили повноважень, власникам не роз`яснили права на захист, на них була чорна форма, вони були в масках і без бодікамер, а особа на прізвище ОСОБА_11 , без дозволу власника домогосподарства, знімала його територію на власний телефон, а за день до події, ОСОБА_11 на дровах прибивав бирки з цифрами;

5) що законність ухвали, про надання дозволу на проведення обшуку в домогосподарстві, ОСОБА_56 . В ухвалі ОСОБА_8 немає, як немає його і в дорученні оперативному підрозділу, яке начальником поліції не підписано і печаткою не завірено;

6) що потерпілий ОСОБА_8 своє посвідчення як працівника правоохоронного органу не пред`являв, а лише показав жетон, якого на думку обвинуваченого, не достатньо;

7) що відповідно до висновку експерта № 347 від 05.10.2020 тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 немає;

8) що висновок службового розслідування № 4032/117/12/01/01-2020 від 18.09.2020 не відповідає матеріалам відео та не завірений «мокрою печаттю»;

9) що протокол огляду місця події від 15 серпня не містить відомостей про те, коли огляд розпочато і коли закінчено, з нього не видно хто є хто і що робить.

Аналізуючи такі доводи апелянта колегія суддів звертає увагу на те, що окремі з них були предметом дослідження в суді першої інстанції, що вбачається з мотивувальної частини вироку суду.

Так, з матеріалів справи слідує, що дійсно обвинувачений ОСОБА_7 за неналежну процесуальну поведінку двічі видалявся із зали суду. Водночас, його право на захист суд не порушив, оскільки з урахуванням ст. 330 КПК України суд залучив до участі в справі захисника. Крім того, як зауважив суд, не зважаючи на видалення ОСОБА_7 з зали судового засідання через неприйнятну поведінку, він був присутній при допитах потерпілого та всіх свідків, та активно брав у них участь (крім повторного допиту потерпілого ОСОБА_8 , який фактично дав такі ж покази як і у присутності обвинуваченого, та свідка ОСОБА_45 ), а також та дослідженні більшої частини письмових доказів, мав можливість долучити свої докази, чим скористався, долучивши відеозапис, який також досліджувався у судовому засіданні, однак цей відеозапис визнаний судом таким, що не містить доказів на спростування винуватості ОСОБА_7 . Інших клопотань від обвинуваченого та його захисника до суду першої інстанції не надходило. Також, з матеріалів слідує, що ОСОБА_7 отримав змінене обвинувачення, що підтверджується зокрема заявою його захисника (т.2 а.с.223) та мав достатньо часу для підготовки свого захисту. Крім цього, обвинувачений, скориставшись своїм правом, яке передбачене ст. 63 Конституції України, відмовився давати будь-які пояснення щодо обвинувачення. В суді першої інстанції, в ході дослідження доказів, що надані обвинуваченням, стороною захисту клопотання щодо недопустимості досліджених доказів не заявлялись. В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 наглошував, що саме через видалення його із зали суду, він не надав пояснень, однак як вбачається з матеріалів, такі доводи апелянта спростовуються і дійсності не відповідають.

Щодо тверджень апелянта про те, що він діяв виключно в межах необхіної оборони, захищаючи від неправомірних дій ОСОБА_8 дружину свого брата, то це також суд першої інстанції без уваги не взяв, та з урахуванням встановлених обставин, визнав такі доводи безпідставними, так як свого підтвердження вони не знайшли і суперечать дослідженим судом першої інстанції доказам.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

При цьому, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Відповідно до ст. 36 КК України ці умови полягають у такому:

1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміт, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних ітересів; г) інтересів держави;

2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК України. Водночас, не виникає стану необхідної оборони у разі «захисту» зазначених у ч. 1 ст. 36 КК України охоронюваних законом прав та інтересів від діяння, яке через малозначність не становить суспільної небезпеки (ч.2 ст. 11 КК України). Тому, наприклад, вбивство особи, яка проникла в чужий сад для крадіжки кількох яблук, розглядається не як вбивство з перевищенням меж необхідної оборони, а як умисне вбивство (ст. 115 КК України);

3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною. При цьому, при з`ясуванні наявності загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну;

4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захисщається. Як правило, заподіяння шкоди в процесі «захисту» від уявного нападу підлягає кримінально-правовій оцінці на загальних підставах;

5) шкода принеобхіній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;

6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обставновці для негайного відвернення чи припинення посягання.

За словами обвинуваченого ОСОБА_7 по відношенню до потерпілого ОСОБА_8 він діяв саме в межах необхідної оборони, оскільки захищав ОСОБА_13 від неправомірних дій, які полягали в душінні за горло ОСОБА_8 . ОСОБА_13 .

Оцінюючи такі доводи обвинуваченого, колегія суддів звертає увагу на пояснення саме потерпілого ОСОБА_8 та пояснення свідка ОСОБА_13 , а також матеріали відео, яким безпосередньо зафіксовані події.

Так, в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 пояснював, що: «…коли він - потерпілий намагався перешкодити одному з чоловіків, якого потерпілий не знав, нести деревину до двору, а саме намагався відібрати відпиляний шматок дров, він втратив рівновагу та впав разом з ним та ще одною присутньою жінкою на купу дров. Коли потерпілий почав підводитися, до нього ззаду підбіг ОСОБА_7 та вдарив ногою по нозі. Коли потерпілий повернувся до нього, ОСОБА_7 вдарив його по обличчю навідмаш в район губи, при цьому в іншій руці він тримав заведену бензопилу.»

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції, між іншого пояснювала, що: «..сусід ОСОБА_10 попросив прибрати дрова, які він купив. Коли прибирали дрова прибула поліція та почала цьому перешкоджати, пояснюючи про те, що дрова крадені. Присутні, в тому числі і вона свідок, на зауваження поліції не реагували, бо про дрова просив сусід… Свідок зробила зауваження поліцейському, який потягнув за куртку ОСОБА_53 , щоб той не чіпав людей. Після цього поліцейський штовхнув свідка, свідок ( ОСОБА_13 ) упала, а на неї упов цей поліцейський та рукою придавив їй горло. Від чого у неї ОСОБА_13 були гематоми на руках, ногах та сідниці».

З таких пояснень свідка вбачається, що ОСОБА_13 факт того, що на місце події прибули саме працівники поліції усвідомлювала, сама зазначала суду про те, що поліція по приїзду пояснила, що дрова крадені та сама зауважила, що вона впала, а на неї впав поліцейський. Тобто факту того, що ОСОБА_8 навмисно вхопив її за горло переслідуючи мету його здавлювати (душити), з пояснень свідка не вбачається. Самі ж тілесні ушкодження, за словами ж свідка ОСОБА_13 , малися у неї в області рук, ніг та сідниці, однак аж ніяк не в області горла.

Також колегія суддів звертає увагу на матеріали відео, зі змісту якого, між іншого вбачається: «…видно штовханину в натовпі, чути жіночий зойк, після того до цих людей з увімкненою бензопилою біжить ОСОБА_7 , наносить ОСОБА_8 , який одягнений у форменний одяг, удар ногою по нозі, а потім лівою рукою по обличчю».

Тому, в цілому, пояснення потерпілого, свідка і матеріали відео, узгоджують в частині того, що падіння ОСОБА_8 і ОСОБА_13 відбулося саме в ході штовханини, а в результаті цього падіння ОСОБА_13 опинилася під ОСОБА_8 .

Натомість реакція обвинуваченого ОСОБА_7 мала характер саме умисного, цілеспрямованого нанесення потерпілому ОСОБА_8 двох ударів в область ноги та в область обличчя, тоді як (за словами потерпілого) ОСОБА_8 саме підводився після цього падіння, тобто поза моментом, коли свідок і потерпілий опинились на колоді дров і обвинувачений ніби-то припускав існування факту душіння ОСОБА_8 свідка ОСОБА_13 .

Також, попри поясенння свідка ОСОБА_13 (невістки обвинуваченого), бензопила обвинуваченого була вимкнена, що прямо суперечить матеріалам відео та безумовно свідчить про суспільну небезпечність поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , який в момент цих подій, тримав в руках бензопилу, яка була приведена в робочий стан.

Тому, з урахуванням встановленого, апеляційний суд, дводи обвинуваченого ОСОБА_7 , про те, що він діяв виключно в межах необхідної оборони, вважає безпідставними, надуманими та спрямованими виключно на зменшення своєї вини у вчиненому та уникнення відповідальності.

Також, як слідує з викладених вище доводів обвинуваченого, останній вважав необгрунтованим рішення суду врахувати пояснення потерпілого і пояснення працівників поліції, з чим колегія суддів не погоджується, оскільки це змісту вироку не відповідає. Суд чітко і правильно вказав, що проаналізований ним зміст пояснень потерпілого і окремих свідків, логічні, послідовні, вони узгоджується як між собою, так і з іншими письмовими доказами у справі, в тому числі і з матеріалами відео, на якому безпосреденьо зафіксовані події злочину.

Щодо тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконність ухвали слідчого судді, про надання дозволу на проведення обшуку домогосподарства, про незаконенне проникнення поліції, про сумнівність повноважень ОСОБА_8 на проведення обшуку, про нероз`яснення власникам цього домогосподарства їх прав, про незаконне фіксування особою на прізвище ОСОБА_11 подій, про дії цієї особи по прикріпленню до деревини бірок, то все перелічене ніяким чином не стосується складу інкримінованого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Наведене обвинуваченим свідчить виключно про його бачення ситуації та про його незгоду з нею, що не виключає з його дій складу вказаного злочину.

Також обвинувачений в апеляційній скарзі ставив під сумнів той факт, що він на момент вчинення ним злочину за ч. 2 ст. 345 КК України усвідомлював, що на теориторії господарства перебували саме працівники поліції, так як вони, за словами ОСОБА_7 не представились, були в масках, форма їх чорна, бодікамер немає, а жетон не підтверджує того, що ОСОБА_8 є працівником поліції.

До вказаного колегія суддів відноситься критично та вважає їх надуманими, оскільки самі світлини додані до протоколу огляду місця події від 15.02.2020 свідчать про протилежне (а.с. 30-34 т.2). При цьому, попри твердження обвинуваченого, протокол містить відомості як про початок проведення огляду так і про його заверешення (а.с. 29 т.2).

Щодо неналежності як доказу висновку службового розслідування № 4032/117/12/01/01-2020 від 18.09.2020, на чому наголошував обвинувачений ОСОБА_7 , то тут слід зауважити, що такий висновок носить суто інформативний характер, не вистпає ключовим доказом у справі і підтверджує лише те, що в діях працівника поліції ОСОБА_8 порушення службової дисципліни не вбачається.

Щодо висновку експерта № 347 від 05.10.2020, де обвинувачений наголошував, що в потерпілого ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не встановлено, тут колегія суддів зауважує на поясненнях експерта: «..з наданих копій журналу реєстрації амбулаторних хворих приймального відділення КНП «Роменська ЦРЛ» РМР вбачається, що в ньому виявлені записи «1876 14.08. 21:15, сам, ОСОБА_8 1983р.н., житель Недригайлівського району с. Вільшана. Ушибы мягких тканей лица. Ушиб нижней губы слева. Нагляд хірурга поліклініки».

З урахуванням встановленого, колегія суддів підстав для скасування вироку суду першої інстанції для закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, як того просив апелянт, не вбачає, а тому вимоги скарги ОСОБА_7 залишає без задоволення.

Щодо виду і міри призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то тут слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України покарання, суд першої інстанції врахував позицію прокурора, думку потерпілого, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Також, відповідно до ч. 4 ст. ст.67 КК України, суд першої інстанції обгрунтовано не врахував в якості обставини, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку, оскільки вона передбачена в ч. 2 ст. 345 КК України як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію.

Тому, з огляду на обставини справи, дані про особу ОСОБА_7 , ступінь тяжкості кримінального правопорушення, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, у тому числі і під час судового розгляду, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо за умови призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі.

Призначене за даним вироком обвинуваченому покарання є співмірним з протиправним діянням, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи суворості, чи недостатнім для досягнення мети самого покарання. Аналогічний за своєю суттю висновок суду узгоджується із мотивом Європейського суду з прав людини з приводу подвійної мети кримінального покарання, згідно з яким «кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів (про це зазначено у п.102 рішення цього суду у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року).

До аналізу цивільного позову колегія суддів не вдається з огляду на ч.1 ст. 404 КПК України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити, а вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 31.10.2023, залишити без зміни, як такий, що повністю відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 31.10.2023, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4