Справа № 192/1077/24
Провадження № 1-кп/192/123/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0000291, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2024 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Благовіщинськ Амурської області РФ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , має середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину, військовозобов`язаний, громадянин України, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Сторона обвинувачення та ОСОБА_3 під час підготовчого судового розгляду уклали та надали на затвердження суду Угоду від 25 липня 2024 року про визнання винуватості за таким обвинуваченням.

02 травня 2024 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , рухаючись на транспортному засобі мопеді марки «Honda-dio» на автодорозі НОМЕР_1 за координатами 48.2210694, 34.7250979, поблизу с. Привільне Дніпровського району Дніпропетровської області, був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції у складі інспектора СРПП ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та поліцейського СРПП ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та під час перевірки документів виникла підозра, що ОСОБА_3 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано добровільно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Після чого ОСОБА_3 , усвідомлюючи настання можливих негативних правових наслідків, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на пропозицію неправомірної вигоди службовій особі, керуючись корисливим мотивом та особистою зацікавленістю запропонував інспектору СРПП ВП №9 ДРУП ГУНП ОСОБА_6 , який згідно вимог Закону України «Про Національну поліцію» є працівником правоохоронного органу, неправомірну вигоду в сумі 5 000 гривень, на що працівники поліції не погодились, повідомили на лінію «102» та викликали слідчо-оперативну групу.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 369 КК України як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

25 липня 2024 року між прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості, яка подана на затвердження суду.

За змістом наданої на затвердження суду Угоди, обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, який йому інкримінується.

Сторони дійшли згоди щодо такого узгодженого покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про можливість затвердження укладеної 25 липня 2024 року Угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст.12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана суспільним інтересам.

На виконання ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитись, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також, обвинувачений зрозумів роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та надав суду згоду на затвердження Угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження Угоди, а також наслідки укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити Угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену в Угоді міру покарання.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні Угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив Угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в Угоді міру покарання.

Таким чином суд, заслухавши обвинуваченого, думку прокурора і захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши Угоду про визнання винуватості від 25 липня 2024 року на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов наступних висновків.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п.п. 1, 2, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 названого Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Умови Угоди про визнання винуватості від 25 липня 2024 року не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором не суперечить положенням КК України та інтересам суспільства.

Сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження угоди для них є: для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України, а для обвинуваченого також відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому при укладенні угоди роз`яснені правила ст.ст.394,424,473,474,476 КПК України, а також він розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389? КК України.

Тому ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що укладена Угода про визнання винуватості від 25 липня 2024 року повністю відповідає вимогам ч.ч. 2, 4 ст. 469, ст. 472 КПК України та може бути затверджена судом, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, а також те, що він у підготовчому судовому засіданні свою вину визнав вважає, що в даній справі наявна така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття. Також суд вважає, що в даній справі відсутні обставини, які обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, не перебуває в реєстрі наркологічних та психіатрично хворих.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69?, 75 КК України відсутні.

На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого вважає, що йому необхідно призначити узгоджене сторонами Угоди покарання в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу.

Суд вважає, що Угода про визнання винуватості від 25 липня 2024 року, укладена між прокурором та обвинуваченим і його захисником, відповідає вимогам КПК України, умови Угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони визнали винуватість добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що Угода підлягає затвердженню.

Підстав для відмови в затвердженні Угоди про визнання винуватості від 25 липня 2024 року, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження Угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами Угоди міри покарання.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.314, 373, 374, 468-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити Угоду про визнання винуватості, укладену 25 липня 2024 року між прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 з іншого боку.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 369 КК України та призначити узгоджену сторонами Угоди про визнання винуватості, укладеної 25 липня 2024 року, міру покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Суддя ОСОБА_1