Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2024 року м. Рівне

Справа № 572/5532/23

Провадження № 11-кп/4815/412/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000776 за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 та прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2024 року стосовно

ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Сарни Рівненської області, громадянина України, студента КНЕУ ім. В.Гетьмана, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК), із застосуванням ст.ст. 69, 100 цього Кодексу, до покарання у виді громадських робіт на строк 30 годин без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно цього вироку, неповнолітній ОСОБА_5 06 жовтня 2023 року о 14 год. 58 хв., у світлу пору доби, в порушення вимог підпункту а) пункту 2.1 підпункту б) пункту 2.3, пункту 12.4, пункту 18.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР), не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, керуючи технічно справним автомобілем марки PEUGEOT PARTNER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Європейській в м.Сарни Рівненської області, зі сторони вул.Варшавської м.Сарни в напрямку с.Люхча Сарненського району Рівненської області, зі швидкістю 72,4-78,8 км/год, поблизу магазину «Стиль Авто» (юридична адреса АДРЕСА_1 ), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості автомобіля аж до його зупинки, та допустив в межах нерегульованого пішохідного переходу наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину по вказаному пішохідному переходу зліва-направо відносно напрямку руху транспортного засобу, хоча мав технічну можливість цього уникнути шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням та саден нижньої третини медіальної поверхні лівого стегна, забійної рани підборіддя, обширного осаднення зовнішньої поверхні правого стегна, садна тильно-медіальної поверхні правої стопи, осаднення тильної поверхні міжфалангових суглобів правої кисті, які в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Порушення ОСОБА_5 вимог пункту 18.1. ПДР, який вимагає від водія транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК , та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді 30 годин громадських робіт з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На обґрунтовання цих вимог зазначив, що санкція ч.1 ст. 286 КК, передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами при призначенні будь-якого з альтернативних основних покарань. Тому вважає, що місцевим судом безпідставно не призначено ОСОБА_5 вказане додаткове покарання.

Крім того, апелянт вказала на те, що місцевий суд, у мотивувальній частині вироку обґрунтував призначення покарання у виді виправних робіт, попри те, що обвинувачений не працює, однак у резолютивній частині призначив - громадські роботи.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок скасувати та на підставі ст. 45 КК звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК, у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування зазначив, що судом при розгляді клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, не враховано, що він позитивно характеризується за місцем проживанням, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні необережного нетяжкого злочину, активно сприяв розкриттю злочину, щиро кається, відшкодував завдану шкоду, відсутні обставини що обтяжують покарання, а тому існують передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Також захисник вказав на те, що місцевий суд не розглянув негайно клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, а продовжив судовий розгляд, та вирішив вказане клопотання під час ухвалення вироку чим, на думку апелянта, істотно порушив вимоги Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_7 не погоджуючись з апеляційною скаргою прокурора, вказує, що кримінальне діяння вчинене ОСОБА_5 підпадає під ознаки ст. 45 КК, а тому суд безпідставно не звільнив його від кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування обвинуваченого ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_11 на підтримання поданої адвокатом апеляційної скарги, в якій вони просять звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каятям та заперечення на апеляційну скаргу сторони обвинувачення, міркування прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги сторони обвинувачення та безпідставність апеляційних вимог адвоката ОСОБА_11 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційних скаргах не оспорюється.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час судового розгляду справи в суді першої інстанції захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 45 КК у зв`язку з дійовим каяттям.

Як встановив суд, обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався

Однак, відмовляючи у задоволенні стороною захисту клопотання, суд послався на думку законного представника неповнолітньої потерпілої, яка заперечувала проти задоволення клопотання, наполягаючи на призначенні обвинуваченому реальної міри покарання.

Так, відповідно до приписів ст. 45 КК особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно роз`янень Пленум Верховного Суду України, які містяться у п.3 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року №1, за наявності передбачених у ст. 45 КК підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Як убачається з матералів справи та встановлено під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинив необережний нетяжкий злочин, який не відноситься до корупційних правопорушень або кримінальних правопорушень пов`язаних з корупцією. Цей злочин він вчинив не перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину та повністю було відшкодовано задані ним збитки. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 незаперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, що є важливим чинником, враховуючи положення ч.8 ст. 284 КПК.

Посилання в рішенні суду першої інстанції на думку законного представника неповнолітньої потерпілої, як одну з підстав для відмови у звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям не є обгрунтованим, оскільки думка потерпілої сторони не є визначальною за наявності всіх умов, передбачених ст. 45 КК.

Водночас колегія суддів визнає слушними доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки санкцією вказаної норми передбачено обов`язковим призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, чого місцевим судом дотримано не було. Тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 407 КПК цей вирок слід скасувати.

Проте за наявності всіх підстав, передбачених ст. 45 КК, суд вважає можливим також задовольнити апеляційну скаргу захисника та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності кримінальне провадження закривається судом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_11 задовольнити, апеляційну скаргу прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суд Рівненської області від 09 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_5 скасувати.

На підставі ст. 45 КК України звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження №0000776 закрити.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3