УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 190/462/19

провадження № 51-1623ск20

Колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянула касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2024 року і

встановила:

Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданої копії судового рішення, Дніпровський апеляційний суд 15 травня 2024 року залишив без змін ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2023 року, якою було відмовлено у задоволені зави ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року стосовно нього. Цим вироком, залишеним без зміни 16 січня 2001 року Верховним Судом України, ОСОБА_4 було засуджено за пунктами «б», «г», «з» ст. 93; ч. 2 ст. 17, пунктами «б», «г», «з» ст. 93 Кримінального кодексу України 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) скасувати згадану ухвалу суду апеляційної інстанції від 15 травня 2024 року і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть аргументів скаржника зводиться до того, що місцевий суд неправомірно відмовив у перегляді вироку за нововиявленими обставинами, натомість апеляційний суд необґрунтовано погодився із незаконним рішенням. На переконання засудженого, нововиявленою обставиною в його справі є відсутність у матеріалах аудіозапису судового процесу в період 30 жовтня - 14 листопада 2000 року, що суперечить п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України. Як вважає ОСОБА_4 , апеляційний суд істотно порушив вимоги статей 2, 7, 94, 370, 404, 415 КПК, оскільки повторно не розглянув заяви про відвід судді, котрий ухвалював вирок, відмовив у повторному допиті певного свідка, не перевірив на відповідність Конституції України положень ст. 871 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року), а також залишив поза увагою приписи п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК.

Крім того, ОСОБА_4 подав клопотання про поновлення строку касаційного оскарження. Своє звернення мотивував тим, що на усунення недоліків первинної скарги він вчасно подав нову, однак вона не надійшла до Верховного Суду з незалежних від його волі причин. На підтвердження аргументів засуджений надає відповідні документи.

Дослідивши викладені в клопотанні обставини, колегія суддів вважає, що причини пропуску процесуального строку є поважними і він підлягає поновленню.

Перевіривши доводи касаційної скарги та копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Провадження за нововиявленими обставинами врегульовано у гл. 34 КПК.

Перелік обставин, які визнаються нововиявленими, міститься у ч. 2 ст. 459 вказаного Кодексу. Згідно з положеннями цієї норми права такими обставинами є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належитьпереглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Однак із наявних у Верховному Суді матеріалів не вбачається жодної з перелічених обставин.

Відповідно до правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, котрий набрав законної сили, юридичні факти, які перебувають у логічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні і спростовують, через їх невідомість та істотність, висновки, які містяться у вироку чи ухвалі, що набрали законної сили, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Системне тлумачення положень гл. 34 КПК у взаємозв`язку з іншими нормами, котрі визначають процедуру судового провадження, вказує на те, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, котрі могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку став недоступним (постанова від 28 квітня 2021 року, справа № 203/1981/19).

За змістом касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 , звертаючись до місцевого суду з питанням перегляду вироку стосовно нього за екстраординарною процедурою, вважав нововиявленою обставиною факт відсутності в матеріалах кримінальної справи аудіозапису судових засідань у Дніпропетровському обласному суді.

Проте, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції в оскарженій ухвалі від 15 травня 2024 року, заявлені скаржником підстави для перегляду не відповідають критеріям ч. 2 ст. 459 КПК, оскільки не є юридичними фактами, які б перебували в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, та жодним чином не доводять незаконності обвинувального вироку по суті. До того ж питання дотримання процесуальних приписів під час постановлення вироку стосовно скаржника були предметом ревізії суду касаційної інстанції.

Разом із цим, апеляційний суд перевірив обставини фіксування судового процесу в справі ОСОБА_4 і встановив додержання вимог КПК 1960 року (у редакції станом на 14 листопада 2000 року), котрі передбачали лише ведення протоколу судового засідання.

Необхідно зазначити, що засада гласності судового процесу та його повного фіксування технічними засобами була закріплена в п. 7 ч. 3 ст. 129 Конституції України в первинній редакції. Водночас статтею 871 КПК 1960 року, якою запроваджено таке фіксування з допомогою звукозаписувальної апаратури, цей Кодекс було доповнено тільки 29 червня 2001 року, тобто після набрання вироком стосовно ОСОБА_4 законної сили. За правилами ст. 3 КПК 1960 року при провадженні в кримінальній справі застосовується кримінально-процесуальний закон, який діє відповідно під час дізнання, досудового слідства або судового розгляду справи. Аналогічним чином це питання врегульоване і в КПК 2012 року. У силу ч. 4 ст. 459 КПК перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Тож зворотна дія в часі процесуальних норм законом не передбачена.

З огляду на викладене доводи засудженого про те, що вирок мав бути скасований на підставі п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, є неприйнятними.

Не можна вважити слушним і посилання скаржника на те, що апеляційний суд усупереч ст. 94, ч. 3 ст. 404 КПК повторно не дослідив доказів у кримінальній справі. Ураховуючи особливості екстраординарного провадження, вказані норми не застосовуються судом апеляційної інстанції при перевірці законності ухвали, якою було відмовлено в перегляді вироку за нововиявленими обставинами.

Також є неспроможними аргументи засудженого про порушення апеляційним судом приписів п. 2 ч. 1 ст. 415 КПК, адже їх застосування законодавець пов`язує із судовими рішеннями, які є предметом апеляційного перегляду. Натомість за змістом ухвали від 15 травня 2024 року при здійсненні апеляційного провадження ОСОБА_4 не ставив під сумнів неупередженості суду, рішення якого переглядалось.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та доданої копії судового рішення не вбачається підстав для її задоволення, немає й потреби в перевірці матеріалів провадження.

Тому згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку подання касаційної скарги задовольнити.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5