Справа № 751/8099/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/834/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке 17 липня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002276 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

було задоволено клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу та ухвалено продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до 09 листопада 2024 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченої у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що доведено обставини, які виправдовують продовження обвинуваченій строку застосування запобіжного заходу. Зокрема, врахував тяжкість кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченої, те, що у судовому засіданні доведено наявність ризиків, визначених пп. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд дійшов висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків доцільно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 , не погодившись із рішенням суду, в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу змінити та визначити розмір застави. Вказує, що ОСОБА_8 раніше не судима, остання страждає на тяжку хворобу, при цій хворобі їй проводилась операція 01.11.2019 року, але в даний час наступив рецидив, на фоні сильного стресу при затриманні. Зазначає, що суд в своїй ухвалі зобов`язав медичну частину слідчого ізолятора надати медичну допомогу, але до цього часу ніхто її станом здоров`я не поцікавився. Наголошує, що затримання її підзахисної проводилось зі значними порушеннями з боку оперативних співробітників, був сильний тиск, що призвело до нервового зриву, внаслідок чого ОСОБА_8 надала суду надумані показання, які не відповідають реальним фактам. Вказує також, що обшук також було проведено з порушеннями.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти доводів сторони захисту, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

У провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002276 від 17.07.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження, а тому обґрунтованість підозри, коли складений обвинувальний акт і відбуватиметься перевірка доведеності чи недоведеності обвинувачення, апеляційним судом перевірятися не може, оскільки це буде прямим втручанням апеляційної інстанції в розгляд обвинувачення судом першої інстанції.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ризик, це завжди ймовірність настання того чи іншого факту, тому твердження обвинуваченого про те, що прокурором не наведено конкретних ризиків, а лише ймовірні, є безпідставним. Адже, у разі настання будь-якого з вказаних у клопотанні ризиків, це вже буде неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого.

Колегія суддів приймає до уваги, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 відносяться до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачене покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, свідки у провадженні не допитані, докази жодної зі сторін не досліджені, отже, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з урахуванням встановлених у кримінальному провадженні обставин, має місце обґрунтованість твердження сторони обвинувачення про існування ризиків ухилення ОСОБА_8 від явки до суду та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

У даному кримінальному провадженні предметом вчинення кримінальних правопорушень є особливо небезпечні наркотичні засоби в особливо великих розмірах, що підвищує ризик втечі обвинуваченої настільки, що йому неможливо буде запобігти шляхом обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказуючи на те, що суд має обґрунтовувати свої висновки щодо наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого виключно доказами, захисник не надає підтвердження викладеним ним в апеляційній скарзі обставинам. Так, доказів того, що через стан свого здоров`я ОСОБА_8 не може утримуватися в слідчому ізоляторі, суду не надано.

Питання надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення регулюються, зокрема, Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012.

Отже, законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво слідчих ізоляторів або установ виконання покарань.

Таким чином, ОСОБА_8 не буде позбавлена медичної допомоги, в разі виникнення такої необхідності.

При цьому, судом першої інстанції було надано належну увагу доводам сторони захисту щодо стану здоров`я ОСОБА_8 . З огляду на відсутність об`єктивних даних про необхідність надання ОСОБА_8 спеціалізованої медичної допомоги поза межами медичної частини СІЗО, що б унеможливлювало утримання її під вартою, колегія суддів прийшла до цілком обґрунтованого рішення, що така вимога не може стати підставою для зміни запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою інші питання судом не вирішуються, тому посилання захисника в своїй апеляційній скарзі на затримання ОСОБА_8 з порушеннями з боку оперативних співробітників та незаконно проведеного обшуку є такими, що не заслуговують на увагу.

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінальних правопорушень, об`єктивних обставин, з яких судовий розгляд перебуває на початковій стадії та не завершений, даних щодо особи обвинуваченої, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника -адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4