печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження № 0001321 від 17.07.2023,

В С Т А Н О В И В:

10.07.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження № 0001321 від 17.07.2023.

В обґрунтування вказаного клопотання адвокат зазначає, що ухвалою слідчого судді від 09.05.2024 у справі №757/20330/24-к надано дозвіл на проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , де, як стверджували у клопотанні прокурори, проживає ОСОБА_6 , який може бути причетний до вчинення злочину у кримінальному провадженні № 0001321 від 17.07.2023. Ухвалою слідчого судді від 31.05.2024 у справі № 757/23310/24-к накладено на арешт на все майно, вилучене під час обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить на праві власності ОСОБА_5 , в якому також були зареєстровані та проживали її діти. Таким чином, твердження прокурора про проживання за вказаною адресою ОСОБА_6 є безпідставними. При цьому, ухвалою слідчого судді від 09.05.2024 надано дозвіл на обшук з метою відшукання та вилучення документів на транспортні засоби, перевізних документів, установчих документів юридичних осіб, матеріальних та цифрових носіїв інформації, чорнових записів тощо. Проте, слідчими в ході обшуку безпідставно вилучено золоті прикраси в кількості 18 одиниць, які є особистою власність ОСОБА_5 , та рушницю, яка належала дідові останньої.

У судовому засіданні представник власника майна підтримав клопотання, просив задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання. Зазначив, що зазначені у клопотанні речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001321 від 17.07.2023.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить наступного висновку.

Судовим розглядом за наданими матеріалами встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001321 від 17.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2024 у справі №757/23310/24-к, накладено арешт на майно, вилучене 21.05.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. Грошові кошти номіналом 100 євро в кількості 9 купюр на загальну суму 900 євро;

2. Грошові кошти номіналом 20 динарів у кількості 7 купюр, 500 динарів в кількості 4 купюр на загальну суму 2140 динарів;

3. Банківські картки в кількості 7 штук;

4. Документи, а саме паспорти та посвідчення водія в кількості 15 документів, які видані на різних осіб;

5. Документи в кількості 4 штук, 5 рукописних записок, фотознімок, 3 дисконтні картки;

6. Золоті прикраси в кількості 18 прикрас;

7. Предмет, схожий на запал типу УЗРГМ-2 в кількості 2 штук із маркуванням: 81 УЗРГМ2 43 УЗЧП 131, 85 УЗРГМ2 583;

8. Предмет, схожий на корпус гранати типу Ф-1 в кількості 2 штук із маркуванням: 105-78Т та 386 59-82Т;

9. Предмет, схожий на підривач типу УДЗ із маркуванням УДЗС-57-89;

10. Предмет, схожий на корпус гранати типу РГН із маркуванням РГН 254-5-90;

11. Предмети, схожі на патрони калібру 7,62 мм в кількості 118 штук;

12. Предмети, схожі на патрони калібру 9х19 мм і маркуванням «9 мм Luger» у кількості 227 штук;

13. Предмет, схожий на рушницю двоствольну горизонтальну із № 51925;

14. Предмет, схожий на рушницю марки «ИЖ 27ЄМ» із маркуванням НОМЕР_3»;

15. Предмет, схожий на помпову рушницю марки «Байкал» із маркуванням № НОМЕР_4;

16. Предмет, схожий на карабін марки «CZ 550» 30 калібру із маркуванням № НОМЕР_1 з оптичним прицілом № НОМЕР_5;

17. Предмет, схожий на карабін марки «Сайга» калібру 7,62х39 мм із маркуванням № НОМЕР_6;

18. Предмет, схожий на магазин до патронів калібру 7,62 мм в кількості 3 штуки;

19. Два дозволи на зброю № НОМЕР_2 та № НОМЕР_7;

20. Згорток із фольги, в якому знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору;

21. Згорток із фольги, в якому знаходиться речовина рослинного походження.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2024 при накладенні арешту слідчий суддя керувався вимогами ст. 173 КПК України, врахував, що арешт необхідний з метою забезпечення дієвості досудового розслідування та у слідчого судді були наявні обґрунтовані підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів. Наряду з вказаним, слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, встановив, що таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

При дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається представник заявника, що на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0001321 від 17.07.2023.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_5 обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_5 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження № 0001321 від 17.07.2023- залишити без задоволення

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1