Суддя ОСОБА_1 .
Провадження № 1-кп/644/342/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003117 від 17.11.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чортків Тернопільської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, військовозобов`язаний, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України вчинив злочин за наступних обставин.

З 27 лютого 2007 року ОСОБА_4 як військовозобов`язаний, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 13.05.1999, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 03.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», а також Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, з 24 лютого 2022 року на території України оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію.

Так, 06.09.2023 ОСОБА_4 , будучи особою, яка підлягає загальній мобілізації, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , для встановлення його облікових даних та направлення останнього на медичний огляд, після чого останній пройшов обстеження та медичний огляд у військово-лікарській комісії КНП «Шевченківська ЦРЛ» на ступінь придатності до військової служби за результатами якого від 13.09.2023 був визнаний як здоровий та придатний до військової служби.

ОСОБА_4 повторно прийшов обстеження та медичний огляд у військово-лікарській комісії КНП «Шевченківська ЦРЛ» на ступінь придатності до військової служби за результатами якого від 09.10.2023 був визнаний як здоровий та придатний до військової служби.

06.11.2023 ОСОБА_4 отримав повістку про призов на військову службу за мобілізацією та був направлений до військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому ОСОБА_4 реалізуючи виниклий умисел, направлений на ухилення від мобілізації, будучи військовозобов`язаним і придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку, з метою ухилення від призову у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні сили України по мобілізації, без поважних на це причин, безпідставно, умисно не прибув для відправки 14.11.2023 року по повістці на відправлення у вказану військову частину, тим самим ОСОБА_4 ухилився від призову за мобілізацією, чим порушив ст. 65 Конституції України, Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та порядок комплектування Збройних сил України.

Допитаний під час судового розгляду ОСОБА_4 вину за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю, показавши про фактичні обставини вчинення ним злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті. Дійсно 06.11.2023 року він отримав повістку про призов на військову службу за мобілізацією та був направлений до військової частини. Однак 14.11.2023 року по повістці для відправлення у військову частину до ТРЦ не прибув бо його мати захворіла, документів про хворобу матері не надати не може. В скоєному розкаюється, просив не позбавляти його волі.

Окрім визнання вини обвинуваченим, його вина в фактично скоєному підтверджується дослідженими під час судового розгляду належними і допустимими доказами, а саме:

- Показаннями свідка ОСОБА_5 за якими ОСОБА_4 в жовтні 2023 року проходив ВЛК, визнаний придатним до військової служби. Потім знову проходив ВЛК та також був визнаний придатним. Отримав повістку про відправку, повинен був прибути 14.11.2023 року до Куп`янського ТЦК. В зазначений день до ТЦК не прибув. Співробітниками ТЦК з`ясовувалась причина його неприбуття, проте на телефонні дзвінки він не відповідав. Відповідна група виїжджала до місця його проживання, однак вдома його не було і в подальшому про причину неприбуття його до ТЦК він не повідомляв. До цього вже були випадки коли він отримавши повістку, не прибував до ТЦК.

- Розпискою ОСОБА_4 про отримання повістки про прибуття 14.11.2023 року до РТЦК для відправлення до військової частини.

- Актом від 14.11.2023 року складеним офіцерами відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 , про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 , на відправку до в/ч НОМЕР_1 14.11.2023 року до Куп`янського РТЦК не прибув.

- Рапортом від 14.11.2023 року старшого офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 , про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 , отримавши повістку на відправку до в/ч НОМЕР_1 у вказаний день 14.11.2023 року до Куп`янського РТЦК не прибув, про причину неявки не повідомив. За місцем проживання ОСОБА_4 група військовослужбовців РТЦК останнього не виявила, на телефонні дзвінки він також не відповідав.

- Копією військового квитка НОМЕР_2 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідними відомостями про взяття на військовий облік і відомостями про медичне освідоцтвовання.

- Довідкою за № 2336 від 20.11.2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 правом на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією не користується.

- Картками обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 , відповідно до яких, ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби.

- Довідкою військово-лікарської комісії за № 1671 від 13.09.2023 року відповідно до якої, ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби.

Суд, провівши у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, забезпечивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши, надані сторонами кримінального провадження докази, давши їм, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, належну оцінку - суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні дій за пред`явленим йому обвинуваченням та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням за ст. 336 КК України.

Так, за оцінкою досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, зазначене підтверджується наданими в суді першої інстанції доказами - показаннями свідків, даними картки обстеження та медичного огляду та довідки ВЛК від 13.09. 2023 року, з котрих слідує, що ОСОБА_4 за результатами проходження медичного огляду, медичною комісією визнаний придатним до військової служби за станом здоров`я; даними копії корінця до повістки від 06.11.2023 року, яким стверджуються обставини вручення повістки про виклик; змістом рапорту офіцера мобілізаційного відділення відповідно до якого військовозобов`язаний 14.11.2023 року не з`явився на збірний пункт.

Мобілізація - це комплекс заходів, які здійснюються в державі з метою переведення органів державної влади, місцевого самоврядування та деяких інших органів на функціювання в умовах особливого періоду, а Збройних сил чи інших військових формувань - на організацію і штати воєнного часу. Ефективно дати відсіч нападникам на країну чи виконати зобов`язання по спільній обороні від агресора без швидкої і своєчасної мобілізації неможливо. Тому ухилення від призову до Збройних сил з числа військовозобов`язаних громадян під час воєнних дій, які розпочались або передбачаються, створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони. Об`єктивна сторона виявляється в бездіяльності ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом. Тобто особа усвідомлює небезпечний і протиправний характер своїх вчинків, проте має намір і бажання так діяти, а саме досягти мети - уникнути самого призову за мобілізацією.

ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися 14.11.2023 року для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, не з`явився за викликом. Вказане свідчить про наявність умислу уникнути самого призову за мобілізацією.

Оцінивши в сукупності, досліджені судом докази, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він до кримінальної відповідальності раніш не притягувався, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, не одружений, не працевлаштований, військовозобов`язаний.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , в ході досудового розслідування визнано і зазначено в обвинувальному акті його щире каяття.

Визнання в ході досудового розслідування обставин які пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття, за оцінкою перевірки під час судового розгляду обставин пред`явленого обвинувачення, суд вважає безпідставним, мотивуючи це наступним.

Щире каяття є оціночне поняття, зміст якого визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування.

Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в поведінці винної особи.

Проте ОСОБА_4 , після отримання повістки, його умисного ухилення від явки на збірний пункт та навіть заведення кримінального провадження, жодного разу до ТЦК не з`явився, хоча мав таку можливість, що свідчить про його свідомі та умисні дії з метою уникнення мобілізації.

За відсутності ознак таких обставин по справі, визнання пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами - щире каяття обвинуваченого слід вважати безпідставним.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом на підставі ст. 67 КК України, - не встановлено.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п.п. 2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання, суд всебічно враховує фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності, враховуючи їх індивідуальний ступінь, особливості конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків, цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність кваліфікуючих ознак.

Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується нормами ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості, суспільної небезпечності та наслідки вчиненого ним злочину, яке відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працездатний, однак ніде не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, злочин вчинив вперше.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. І в умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення.

З урахуванням наведеного, фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який підстав передбачених законодавством на відстрочку від призову чи інших поважних причин не має, в період воєнного стану при оголошеній мобілізації умисно проігнорував своїм конституційним обов`язком по захисту Батьківщини, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, призначає покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкції ст.336 КК України.

На переконання суду, таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Підстав застосування положень ст.69, ст.75 КК України до покарання призначеного ОСОБА_4 судом не вбачається.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Початок строку відбування покарання за даним вироком рахувати ОСОБА_4 з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1