Справа № 136/1710/24
провадження №1-кс/136/406/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Липовець скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000048 від 03.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2024 до Липовецького районного суду Вінницької області надійшла вищевказана скарга.

Скарга мотивована тим, що 03.06.2024 ВП №4 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048. В даному кримінальному проваджені 13.08.2024 ОСОБА_5 вручено підозру за ч. 4 ст. 296 КК України. Сторона захисту вважає, що повідомлення про підозру у вказаному провадженні необґрунтоване та підлягає скасуванню, оскільки слідчим зроблено передчасний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_5 , умислу на скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та складу вказаного злочину.

Крім того, захисник вказує на порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру. Зокрема, при врученні підозри у ній була відсутня дата її складання, що, на думку сторони захисту свідчить про те, що дата складання та вручення підозри є різними, оскільки не можливо встановити дійсну дату складання її та дату погодження прокурором. Таким чином, грубо порушено вимоги ст.ст. 277, 278 КПК України, відповідно до яких, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором.

Разом з тим, захисник не погоджується з кваліфікацією дій його підзахисної за ч.4 ст.296 КК України, як грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, адже конфлікт виник на ґрунті довготривалих неприязних стосунків між підозрюваною та потерпілим та відбувався не в громадському місці, а на приватній території.

З урахуванням зазначеного вище сторона захисту просить слідчого суддю скасувати повідомлення про підозру від 13.08.2024 у кримінальному провадженні №0000048 від 03.06.2024 стосовно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 подану скаргу на повідомлення про підозру підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Слідча в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на те, що дії ОСОБА_5 було правильно кваліфіковано за ч.4 ст.296 КК України за наявності складу вказаного правопорушення. Щодо порушення порядку повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину заперечувала. Зазначила що, дійсно, при врученні повідомлення про підозру, в одному із примірників, який був наданий захиснику, була не проставлена дата документа, а саме 13.08.2024. Втім це було зразу ж виправлено. В інших же примірниках повідомлення про підозру дата була зазначена. Повідомлення про підозру було складено 13.08.2024 року та того ж дня погоджено прокурором та вручено ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, надані на запит суду, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У провадженні СВ відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області знаходиться кримінальне провадження №0000048 від 03.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

Як вбачається з матеріалів скарги, та матеріалів кримінального провадження оскаржуване повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручене 13.08.2024. Із скаргою на це повідомлення адвокат ОСОБА_6 звернувся 09.09.2024. На момент звернення до суду з цією скаргою та на момент її розгляду кримінальне провадження не закрито, обвинувальний акт до суду не передано.

Тобто, як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів скаргу стороною захисту подано до спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру.

Втім, буквальне тлумачення (застосування) п.10 ч.1 ст. 303 КПК України дозволяє стверджувати, що повідомлення про підозру може бути оскаржене після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру та протягом всього часу досудового розслідування до його закриття прокурором та/або звернення до суду із обвинувальним актом, що в свою чергу, на думку слідчого судді, виключає необхідність дотримання ініціатором скарги положень ч.1 ст.304 КПК України (10 днів з дня прийняття відповідного рішення). Отже у даному випадку скарга може бути подана після спливу двох місяців з дня повідомлення ОСОБА_5 про підозру, тобто після 13.10.2024.

Таким чином скарга подана передчасно, що само по собі є підставою для відмови у її задоволенні.

Крім того слід зазначити наступне. Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст.ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно з положеннями ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як вбачається зі скарги, а також про що наголошував захисник в ході розгляду скарги, сторона захисту посилається на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, а саме на відсутність складу інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Так, з наявного у матеріалах кримінального провадження оскаржуваного повідомлення про підозру від 13.08.2024 вбачається, що підставою вручення такої підозри ОСОБА_5 була наявність достатніх доказів для її підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України. За твердженням органу досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Перевіряючи наявність вказаних підстав для повідомлення про підозру, слідчий суддя враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» зазначає, що обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення, однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 могла вчинити інкримінований їй органом досудового розслідування злочин.

Так, дослідивши наявні в матеріалах кримінального провадження докази з урахуванням доводів сторони захисту та сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що досліджені матеріали в судовому засіданні з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрювану ОСОБА_5 з обставинами, які досліджуються в межах цього кримінального провадження та виправданість притягнення її до кримінальної відповідальності.

Що стосується кваліфікації дій підозрюваної, то в подальшому вона може бути змінена та/або доповнена, як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду представником сторони обвинувачення або самостійно здійснена судом, у разі надходження справи до суду.

Твердження сторони захисту про наявність довготривалих неприязних відносин між підозрюваною та потерпілим заслуговують на увагу, але правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , так само як і наявність чи відсутність в її діях складів того чи іншого кримінального правопорушення можуть бути вирішенні виключно вироком суду та не підлягають встановленню/спростуванню слідчим суддею на досудовому провадженні, оскільки знаходяться поза межами тих питань, що відносяться до його компетенції. В той же час, в процесі подальшого розслідування представники сторони обвинувачення повинні більш точно з`ясувати направленість умислу підозрюваної та її мотивів.

Доводи сторони захисту не є підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки, розглядаючи скаргу на повідомлення про підозру, слідчий суддя не вправі вирішувати питання про наявність чи відсутність в діях підозрюваної особи складу кримінального правопорушення, належність та допустимість доказів та інші питання, які підлягають з`ясуванню та оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті, а повинен лише перевірити дотримання слідчим, прокурором під час повідомлення про підозру вимог статей 276-278 КПК України.

Як вбачається з тексту оскаржуваної підозри, в ній, відповідно до вимог ст. 277 КПК України, належним чином викладено зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 із зазначенням статей (частин статей) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, зазначені вище вимоги прокурором та слідчим були дотримані, а скарга зводиться до незгоди із пред`явленою підозрою. Між тим, слід зазначити, що недоведеність підозри може бути підставою для подальшого закриття кримінального провадження чи ухвалення виправдувального вироку.

Що стосується не зазначення в одному із примірників повідомлення про підозру дати його складення, про що зазначено стороною захисту та не заперечувалось слідчою, то це не спричинило будь-яких негативних (невідворотних) наслідків для жодного з учасників цього провадження, а було, на думку слідчого судді, пов`язано з неуважністю слідчої.

Як в матеріалах скарги так і в судовому засіданні стороною захисту не доведено що повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим, так само не наведено даних, які б спростовували висновок слідчого щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження.

Таким чином, при розгляді скарги, встановлено, що за своїм змістом повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відповідає вимогам ст. 277 КПК, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_5 причетна до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України, а тому скарга адвоката ОСОБА_3 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. 276-278, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000048 від 03.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст судового рішення складено 30.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1