УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000648

ВСТАНОВИЛА

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000648.

Клопотання мотивоване тим, що слідчими другого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві, за процесуального керівництва прокурорів другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції Київської міської прокуратури, здійснюється досудове розслідування відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідування №0000648 від 24.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ініціатор клопотання зазначає, що 05.06.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/20157/24, задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000648 від 24.05.2024.

Накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000648 від 24.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме на: автомобіль марки «Ford Kuga» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , заборонивши розпоряджатися та користуватися автомобілем марки «Ford Kuga» реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2015 року випуску.

Адвокат ОСОБА_3 зазначає, що вказаний арешт накладений на підставі ч. 3 ст. 170 КПК України - з метою забезпечення збереження речових доказів. Із мотивувальної частини судового рішення, убачається, що арешт накладено у зв`язку з тим, що у вказаному кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій та експертних досліджень з використанням даного транспортного засобу, які мають суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди та прийняття рішення за результатами досудового розслідування.

На даний час у кримінальному провадженні проведено судову автотехнічну експертизу, здійснено всі необхідні слідчі дії з використанням даного транспортного засобу, а тому необхідність у його зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, відсутня, та таке утримання вказаного транспортного засобу, за обставин, що з ним всі необхідні слідчі дії було проведено, безпідставно обмежує майнові права власника автомобіля, та призводить до певних моральних страждань. До того ж, безпідставне утримання автомобіля на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів, призведе його до втрати його як зовнішнього так і технічного стану, частини його деталей та механізмів від довготривалого не експлуатування прийдуть в непридатність. Зокрема ОСОБА_4 є власником даного рухомого майна, а тому у їх сім`ї є нагальна потреба у користуванні своїм транспортним засобом.

Ініціатор клопотання зазначає, що стало відомо, що ОСОБА_5 повністю відшкодував всю шкоду, завдану ОСОБА_7 внаслідок ДТП, а також між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 досягнуто примирення сторін, про що ОСОБА_7 19.06.2024, повідомила старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 відповідною заявою, що немає будь-яких претензій до винуватця даного ДТП ОСОБА_5 та засвідчила це, своїм підписом, а тому обставини які стали підставою для накладення арешту на транспортний засіб на цей час припинили своє існування, а тому в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба

У зв`язку з чим заявник просить, клопотання задовольнити, скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.06.2024 у справі №761/20157/24, на автомобіль марки «Ford Kuga» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , в частині заборони користування вказаним транспортним засобом.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився будучи належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив, причини неявки суду не повідомив, заяв клопотань щодо відкладення суду направлено не було.

У судове засідання прокурор Київської міської прокуратури не з`явився будучи належним чином повідомлений.

В той же час, на електронну адресу суду надійшов лист за підписом старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , у якому остання зазначила, що орган досудового розслідування не заперечує щодо часткового скасування арешту майна в частині заборони користування майном, а саме автомобілем марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_3 та просила розглядати клопотання без участі представника слідчого управління.

Слідча суддя дослідивши матеріали клопотання, документи, що надійшли на адресу суду, дійшла до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Слідчою суддею встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000648.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.06.2024 року у справі №761/20157/24 накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000648 від 24.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме на: автомобіль марки «Ford Kuga» реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2015 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 . Заборонено розпоряджатися та користуватися автомобілем марки «Ford Kuga» реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2015 року випуску.

Разом з тим адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Водночас з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 є власником арештованого автомобіля марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в той же час матеріалами клопотання не доведено, що оскаржуваним рішенням обмежуються права чи інтереси ОСОБА_5 , у зв`язку із чим клопотання адвоката в інтересах останнього задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним, вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, заходи забезпечення кримінального провадження завжди пов`язані із застосуванням примусу у кримінальному процесі. Процесуальний примус у кожному конкретному випадку застосовується у контексті мети, способів, підстав та умов для застосування конкретних заходів примусу.

Клопотання прокурора, яке слугувало підставою арешту майна заявника, мотивоване тим, що накладення арешту на вказане майно є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки вказане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Статтею 84 КПК України імперативно передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Адвокатом ОСОБА_3 , у клопотанні наведено достатньо підстав, які б свідчили про недоцільність продовження застосовування заходу забезпечення кримінального провадження в частині заборони користування автомобіль марки «Ford Kuga» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 , з огляду на те, що такий захід забезпечення кримінального провадження буде найменш обтяжливий для власника майна - ОСОБА_4 , що відповідає положенням ч. 4 ст. 173 КПК України.

Крім того, слідчій судді не надано підтвердження того, що потреби досудового розслідування і надалі виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_4 в частині заборони користування арештованим майном.

Разом з тим, у своєму листі слідча СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 зазначає, що орган досудового розслідування не заперечує щодо часткового скасування арешту майна в частині заборони користування майном, а саме автомобілем марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Стаття 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання частково, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.06.2024, справа №761/20157/24, у кримінальному провадженні №0000648, на автомобіль марки «Ford Kuga» реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2015 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , в частині заборони користування вказаним майном.

В той же час, відмовити в задоволенні клопотання в частині поданого в інтересах ОСОБА_5 , з огляду на те, що автомобіль марки «Ford Kuga» реєстраційний номер НОМЕР_3 не належить на праві власності останньому.

Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309,372, 376, 532 КПК України слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.06.2024, справа №761/20157/24, у кримінальному провадженні №0000648, на автомобіль марки «Ford Kuga» реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2015 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , в частині заборони користування вказаним майном.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1