Справа № 163/2575/24
Провадження № 1-кс/163/774/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року Слідчий суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області погоджене з прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000496,

в с т а н о в и в :

Клопотання обґрунтоване тим, що у ЄРДР внесено відомості про таємне викрадення в період часу з 08 год по 16 год. 04 листопада 2024 року з подвір`я господарства по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_5 .

05 листопада 2024 року під час проведення огляду місцевості викрадений велосипед «Dorozhnik Aquamarine» червоного кольору належний ОСОБА_5 вилучено на території автобусної станції в АДРЕСА_2 .

На думку слідчої, вилучене майно має силу речового доказу; надасть змогу об`єктивно встановити важливі обставини провадження, а неприйняття рішення про арешт майна безумовно тягне його повернення з можливістю втрати доказового значення.

Слідча СВ відділення поліції №1 Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 до клопотання додала заяву про розгляд цього клопотання за її відсутності.

Власниця майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

Кримінальне провадження за ознаками ч.4 ст.185 КК України зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 05 листопада 2024 року за № 0000496, що підтверджено відповідним витягом.

Майно, щодо якого подано клопотання, дійсно вилучене під час огляду місцевості, що стверджено відповідним протоколом від 05 листопада 2024 року, та визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, що підтверджується постановою слідчого від 06 листопада 2024 року.

Факт звернення ОСОБА_5 до відділенням поліції № 1 Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області з приводу крадіжки її велосипеда стверджено протоколом прийняття її заяви, протоколом допиту як потерпілої.

Власником велосипеда «Dorozhnik Aquamarine» червоного кольору, є ОСОБА_5 , що підтверджується її письмовими поясненнями.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого суд-ді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, що-до якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наведені норми, а також обґрунтування клопотання та додані до нього докази, встановлено достатні підстави вважати, що вилучене майно, яке слідчий просить арештувати, має статус речових доказів, оскільки велосипед є предметом злочину та зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.

У зв`язку із цим на даній стадії досудового розслідування проведення відповідних процесуальних дій із вилученим майном матиме важливе значення для розслідування кримінального провадження, зокрема, для встановлення обставин правопорушення, винних осіб та інших об`єктивних даних у кримінальному провадженні.

Тому клопотання по своїй суті щодо необхідності застосування до тимчасового вилученого майна заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту є обґрунтованим і доведеним.

Разом із цим, враховуючи характер розслідуваного кримінального правопорушення та встановлені досудовим розслідуванням обставини, суд враховує вимоги ч.4 ст.173 КПК України, згідно яких, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

За змістом п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи із встановлених обставин кримінального провадження та положень чинного законодавства України, слідчий суддя вважає необхідним велосипед повернути власниці для користування, заборонивши лише його відчуження та розпорядження.

До такого висновку слідчий суддя дійшов з урахуванням п.5 ч.2, ч.4 ст.173 КПК України, оскільки в даному випадку встановлення заборони на користування цим майном буде надмірним обтяженням прав його власника.

Крім цього, слідчим в клопотанні не доведено ймовірності знищення, приховування чи спотворення цього майна в разі його залишення у користуванні законного власника. Огляд даного майна проведено і зафіксовано у відповідних документах.

У відповідності до вимог ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Оскільки слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність арешту велосипеда але лише в частині заборони на його відчуження та розпорядження без заборони на користування, то таке майно має бути повернуте володільцю, в якого воно було тимчасово вилучене.

Таким чином, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучений 05 листопада 2024 року під час проведення огляду місцевості на території автобусної станції в м. Любомль, що по вул. Вокзальна, м. Любомль Ковельського району Волинської області велосипед «Dorozhnik Aquamarine» червоного кольору, належного ОСОБА_5 , заборонивши власнику (володільцю) відчужувати та розпоряджатися вказаним майном.

В решті вимог клопотання відмовити.

Відмова в накладенні арешту в частині користування тимчасово вилученим майном є підставою для його негайного повернення власнику чи особі, у якої воно вилучене.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1