ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 , (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000045 за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та необґрунтовану, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризику, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період випробувального терміну.

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 04 грудня 2024 року, з покладенням на нього таких обов`язків :- прибувати за кожною вимогою до слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області та/або Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області;- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора та/або суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, окрім випадків необхідності запобігання загрози життю та здоров`ю;- повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання;- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженню.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурором доведено наявність того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, однак, прокурором недоведена недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику зазначеного у клопотанні, також слідчий суддя врахував особу підозрюваного, його роль у вчиненні кримінального правопорушення, вік, наявність постійного місця проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого суді залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин, суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло цілодобово, ці вимоги закону були дотримані.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, що не оскаржується прокурором в апеляційній скарзі.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, чи продовження кримінального правопорушення в якому підозрюється, колегію суддів встановлено, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, так як ОСОБА_8 раніше судимий за злочин проти власності, має не зняту та непогашену у законний спосіб судимість, на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення проти власності, також враховуючи те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, тобто відсутнє постійне джерело доходу, відсутні підтвердження того, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора щодо тяжкості вчиненого кримінального правопорушення колегія суддів вважає таким, що не є обов`язковою підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний після обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та до цього часу виконує покладені на нього обов`язки.

Посилання в апеляційній скарзі, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 раніше судимий та підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в цьому провадженні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4