12.08.2024 Справа № 363/3159/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000621 від 02.05.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, з вищою освітою, неодруженого, працюючого за трудовим договором у фізичної особи - підприємця водієм-садівником, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

ОСОБА_4 обвинувачується у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , вчиненому за наступними обставинами:

01 травня 2024 року приблизно о 20 годині 44 хвилині водій ОСОБА_4 , керував технічно справним автомобілем «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_1 і здійснював рух по проїзній частині вул. Шолуденка зі сторони вул. Набережної у напрямку вул. Ватутіна в межах м. Вишгород Київської області.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.2 та дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 Правил дорожнього руху України і розташованого на проїжджій частині АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_4 , діючи необережно - проявляючи кримінальну протиправну недбалість, в порушенні вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не впевнившись, що на нерегульованому пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшив швидкість руху, аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, виїхав на вищевказаний нерегульований пішохідний перехід та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїжджу частину вул. Шолуденка по нерегульованому пішохідному переходу, справо наліво відносно напрямку руху транспортного засобу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи спричинені тілесні ушкодження у вигляді: а) забійної рани лобної ділянки праворуч, численних забійних ран на саден обличчя, забійної рани перенісся, відкритої черепно-мозкової травми: перелома кісток основи черепа (клиновидної кістки в проекції задньої стінки основної пазухи ліворуч з переходом на спинку турецького сідла), геморагічного забою правої скроневої долі, субарахноїдального крововиливу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Таким чином, своїми необережними діями, що виразилися в порушенні вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження.

25.06.2024 року до підготовчого судового засідання, між обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_6 та прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_5 на укладання угоди про визнання винуватості із обвинуваченим, згідно якої дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щиро кається у вчиненому, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій. Узгоджене покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді трьох років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбуття основного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Згідно з вимогами ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, як порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ні суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, який за місцем проживання та місцем роботи характеризується з позитивної сторони, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, надання іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також відсутність зі сторони потерпілого матеріальних претензій до обвинуваченого, приходить до висновку про затвердження угоди і призначення узгодженого покарання у виді трьох років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що підстави, передбаченні ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні в порядку ст. ст. 122, 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Доля речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 175 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 06.05.2024 року, на речовий доказ автомобіль Citroen Nemo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягає скасуванню.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 25 червня 2024 року між прокурором Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання або роботи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 06.05.2024 року, на речовий доказ автомобіль Citroen Nemo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.

Речові докази: автомобіль Citroen Nemo, реєстраційний номер НОМЕР_1 -повернути власнику за належністю,

- оптичний диск DVD-R, на якому міститься відеозапис з камер, який долучено до матеріалів справи №0000621, залишити в матеріалах справи.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у сумі в сумі 11359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 20 копійок стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1