Провадження №11-кп/824/4899/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року, яким:

ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українка, гр-нка України, освіта вища, незаміжня, не працює, зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , не судима,

-, визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 27 травня 2024 року, у вечірній час, ОСОБА_10 , перебуваючи біля аптеки по АДРЕСА_3 , придбала шляхом купівлі у невстановленої особи за 50 грн. одну таблетку, яка містить наркотичний засіб - метадон масою в речовині 0,022 г, яку продовжила незаконно для особистого вживання, тобто без мети збуту, зберігати при собі. Того ж дня, близько 18 год. 17 хв., знаходячись біля будинку № 87 по проспекту Берестецькому у м. Києві ОСОБА_10 була виявлена працівниками поліції, яким видала вказаний наркотичний засіб.

Вилучено у ОСОБА_10 речовина є наркотичним засобом - метадон (фенадон), обіг якого обмежено згідно з Переліком, затвердженими Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (Таблиця 2, Список №1), розмір якого не становить великий (Таблиця 1, затверджена наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000р.).

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року ОСОБА_11 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за яким призначено їй покарання у виді пробаційного нагляду строком на 01 (один) рік.

На підставі ч. 2 та ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на вказаний строк на засуджену ОСОБА_11 обов?язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

5) пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Початок відбування призначеного покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня звернення засудженої до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнуто з ОСОБА_9 на відшкодування судових втрат за проведення експертизи 3 029 грн. 12 коп. в дохід держави.

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_12 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року, змінити в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальності шляхом виключення з вироку обов`язку пройти курс лікування від наркотичної залежності.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої, апеляційна скарга внесена у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Окрім того, відповідно до резолютивної частини оспорюваного вироку, серед іншого, на ОСОБА_7 ,покладено обов`язок пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Однак, прокурор зазначає, що у ході судового розгляду не досліджувалися докази, зокрема висновки відповідних експертів або медична документація, що підтверджують наявність у обвинуваченої наркотичної залежності. Посилання на такі докази відсутнє в оскаржуваному вироку.

Прокурор, зазначає, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував, чи дійсно обвинувачена страждає на захворювання з діагнозом «наркоманія», який встановлюється за результатами проходження медичного обстеження відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР та Інструкції про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, затвердженої спільним наказом МОЗ України, МВС України, Генеральної прокуратури України, МЮ України від 10.10.1997 № 306/680/21/66/5 та зареєстрованої в МЮ України 05.11.1997 № 534/2338.

Крім того, в описовій частині судового рішення міститься інформація, що обвинувачена під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до матеріалів кримінального провадження медичний огляд обвинуваченої не проводився, відсутнє необхідне підтвердження, що обвинувачена має відповідні медичні діагнози щодо наявності наркотичної залежності, що визначена п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України, та яка потребує проходження курсу лікування.

Також, зазначає проте що, суд не має необхідних спеціальних знань у галузі медицини і повноважень самостійно встановлювати відповідні медичні діагнози. Судове рішення про покладення на обвинувачену обов`язку пройти курс лікування від невстановлених йому захворювань, за певних умов можна тлумачити як тортури. Про наявність у обвинуваченої наркотичної залежності можна лише припускати, враховуючи вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, але таке припущення ґрунтується на допустимих матеріалах кримінального провадження (висновки експертів, медична документація).

Прокурор, зазначає проте що судом помилково покладений на обвинувачену обов`язок пройти курс лікування від наркотичної залежності є необґрунтованим та таким що підлягає виключенню. Оскільки суд першої інстанції у цій частині помилково застосував до обвинуваченої п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України, який не підлягав застосуванню.

Від так, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12.06.2024 належить змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді,пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка теж підтримала апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону не у повному обсязі.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувальний акт про вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням та судом фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч. 1 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 309 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів доходить такого висновку.

Як вбачається із змісту вироку, суд першої інстанції врахував, ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального проступку, дані про особу, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку лікарів психіатрів та нарколога не перебуває, обставин, що обтяжує покарання не встановлено, суд дійшов висновку, що необхідним й достатнім буде призначенняобвинуваченій виду і розміру покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на неї обов`язків, визначених ч.2 та ч.3 ст. 59-1 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Тому, колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду та вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора в частині безпідставного покладення на обвинувачену обов`язок пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Так, положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що, якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.

Порядок проведення медичного огляду та медичного обстеження визначається спільним нормативно-правовим актом центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах охорони здоров`я, обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора.

Встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.

Особа, яка визнана хворою на наркоманію, але ухиляється від добровільного лікування або продовжує після лікування вживати наркотичні засоби без призначення лікаря і відносно якої у зв`язку з її небезпечною поведінкою до органів Національної поліції або прокуратури звернулися близькі родичі чи інші особи, за рішенням суду може бути направлена на лікування від наркоманії до спеціалізованого лікувального закладу органів охорони здоров`я, а неповнолітні, які досягли шістнадцятирічного віку, - до спеціалізованих лікувально-виховних закладів терміном до одного року. Спеціалізовані лікувальні і лікувально-виховні заклади для неповнолітніх визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Порядок лікування таких хворих та функціонування спеціалізованих закладів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що вони не містять будь-яких даних про те, що ОСОБА_7 , страждає на наркоманію та потребує лікування від такого захворювання, окрім того, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 , не перебуває під наглядом лікарів нарколога та психіатра, про що зазначено і в оскаржуваному вироку та на що обґрунтовано вказав прокурор в апеляційній скарзі, на переконання колегії суддів, не ґрунтується на вимогах закону.

Відтак, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою, а вирок суду першої інстанції таким, що на підставі ст. 408 КПК України підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 , покарання, а саме в частині покладених на ОСОБА_14 , обов`язків, шляхом виключення з переліку обов`язків - проходження курсу лікування від наркотичної залежності.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 , змінити виключити із вироку обов`язок - пройти курс лікування від наркотичної залежності.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4