Справа № 743/1218/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/709/24
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

24 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2024 року.

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Горностаївка Ріпкинського району Чернігівської області, громадянину України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженому, не працюючому, зареєстрованому по АДРЕСА_1 (відповідно до апеляційної скарги обвинуваченого), раніше судимому, продовжений строк тримання під вартою до 07 вересня 2024 року включно з альтернативою внесення застави у розмірі 80 520 гривень.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що розгляд кримінального провадження не завершений, а підстав для скасування запобіжного заходу або заміни його на більш м`який суд не встановив, ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу на даний час не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, оскільки прокурор в судовому засіданні не довів наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в той час, як відповідно до практики Європейського Суду особа має бути звільнена, якщо держава не може продемонструвати, що існують вагомі підстави.

Відповідно до встановленої практики Європейського Суду з прав людини, для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції, застосування такого заходу має бути необхідним за конкретних обставин. Поміщення під варту, відповідно до ст. 5 параграфу 1 Конвенції, повинно відповідати принципу пропорційності.

При вирішенні клопотання суду першої інстанції необхідно було приймати до уваги практику Європейського Суду з прав людини, а саме рішення у справі «Харченко проти України» яким встановлено порушення вимог п. 3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тримання особи під вартою.

Наголошує, що у своєму рішенні суд не обґрунтував, на яких саме підставах та доказах продовжив строк тримання під вартою, пославшись виключно на слова прокурора, які є незмінними.

Вважає за доцільне щоб Чернігівський апеляційний суд надав обґрунтовані висновки, які саме існують ризики, а не переписував в своїй ухвалі зміст рішення суду першої інстанції, як завжди це робить і ніколи не обґрунтовує свої рішення, коли залишає ухвалу суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти доводів сторони захисту, звернула увагу на тяжкість обвинувачення та характер діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , особу підозрюваного та стадію судового розгляду, що унеможливлює обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу. Проте, це не означає, що прокурор і суд дублюють повністю положення процесуального закону, які застосовуються під час досудового розслідування, враховують особливості судового розгляду кримінального провадження.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

У той же час, на стадії судового розгляду, при вирішенні питання щодо продовження строку раніше обраного запобіжного заходу, кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення «поза розумним сумнівом», як помилково вважає обвинувачений. Ці питання є предметом самого судового розгляду, під час якого доказам сторони обвинувачення та доказам сторони захисту буде надана оцінка в судовому рішенні і відповідно вирішене питання доведеності обвинувачення чи недоведеності.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду корисливих кримінальних правопорушень, вчинених під час воєнного стану, за найтяжче з яких передбачене покарання до 8 років позбавлення волі.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від явки до суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд вірно врахував, що кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, на час розгляду клопотання прокурора триває судовий розгляд, не всі докази сторони обвинувачення та сторони захисту досліджені, отже, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання ризик можливості ОСОБА_6 ухилитися від суду, є достатньо обґрунтованим.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду крадіжок чужого майна в період воєнного стану, а також у заволодінні чужим майном шляхом обману, при тому що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується були вчинені невдовзі після звільнення ОСОБА_6 з місць позбавлення волі (01 березня 2023 року звільнився, а 24 квітня 2023 року перший епізод крадіжки чужого майна), а тому цілком обґрунтований ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга ОСОБА_6 , яка являє собою виклад рішень Європейського Суду з прав людини, та висловлені стороною захисту доводи під час апеляційного розгляду не містять ні об`єктивно підтверджених відомостей, ні доказів того, що заявлені стороною обвинувачення ризики, наявність яких була встановлена під час обрання запобіжного заходу та його продовження під час досудового розслідування, судового розгляду, зменшилися або зникли з плином часу.

Зокрема, судовий розгляд триває, докази в повному обсязі не досліджені, що з урахуванням характеру обвинувачення та особи обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання, та який через нетривалий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знову обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, не виключає можливостей уникнення обвинуваченого від суду та продовження злочинної діяльності, як про це вірно було зазначено раніше, цей ризик залишається на тому ж рівні, на якому був встановлений при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінальних правопорушень, об`єктивних обставин, з яких судовий розгляд не завершений, та даних про особу обвинуваченого, продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2024 року, якою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 був продовжений строк тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11