У Х В А Л А

11 вересня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на рішення слідчого про зупинення досудового розслідування,

за участю: захисника ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

Захисник ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення слідчого про зупинення досудового розслідування. В обґрунтування скарги зокрема зазначив, що 28.08.2024 року захисник отримав від слідчого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками. Серед додатків була постанова про зупинення досудового розслідування, датована 15.11.2023 року.

Вважав значену постанову незаконною і необґрунтованою, винесеною формально, без вжиття необхідних заходів та вчинення слідчих дій.

Так, постановою слідчого від 15.11.2023 року у вказаному кримінальному провадженні оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_4 . з тих підстав, що 09.11.2023 року ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.135 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а також скеровано 3 повістки про виклик останнього для допиту у якості підозрюваного, однак жодного разу підозрюваний не прибув до органу досудового розслідування. Про причини неявки не повідомив. Вжитими заходами встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не представилось за можливе та останній продовжує переховуватись від органів досудового розслідування.

Вказував, що перед оголошенням ОСОБА_4 у розшук органом досудового розслідування не вжито жодних слідчих дій для встановлення його місцезнаходження після повідомлення про підозру. Не допитувались сусіди за місцем його проживання і члени сім`ї. Повістки про виклик були надіслані підозрюваному за місцем несення служби, яке він покинув у невідомому напрямку та за місцем його проживання, отже направлення будь-якої кореспонденції за вказаною адресою були лише формальними.

Звертав увагу, що матеріали провадження не містять долі вказаної поштової кореспонденції, а не тільки доказів вручення їх ОСОБА_4

Виснував, що відомостей про те, що ані ОСОБА_4 , ані будь-хто отримав чи повідомлення про підозру, чи повістки про виклик матеріали провадження не містять.

Наголошував, що повідомлення про підозру було надіслано в той же день, що і повістки про виклик; до оголошення у розшук ОСОБА_4 жодного разу не викликався у порядку ст.135 КПК України, належні докази здійснення викликів ОСОБА_4 до слідчого чи прокурора до складання повідомлення про підозру і після її направлення відсутні, що спростовує висновки слідчого про безпідставність неявок ОСОБА_4 на виклики слідчого чи прокурора.

Стверджував, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України щодо змісту процесуального рішення, її мотивувальна частина не містить обґрунтування і посилань на положення ст.ст.280, 281 КПК України.

Крім того зазначав, що зупинення досудового розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України допускається лише після повідомлення особі про підозру та за умови оголошення цієї особи вже після набуття статусу підозрюваного у розшук. Водночас, для оголошення особи у розшук за ст.281 КПК України повинна існувати сукупність таких обставин як: набуття особою статусу підозрюваного; відсутність інформації щодо місцезнаходження підозрюваного чи перебування його за межами України; здійснення належного повідомлення підозрюваного про необхідність явки до прокурора чи слідчого, декілька (дві або більше) неявок підозрюваного без поважних причин на такі виклики.

Проте, як свідчать матеріали справи, підозрюваний жодного разу не був викликаний слідчим і прокурором у порядку ч.1 ст.135 КПК шляхом направлення йому повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, зміст якої відповідав би вимогам ст.137 КПК. Лише направивши повідомлення про підозру та повістки про виклик на три відомі адреси, слідчий, не дочекавшись їх вручення, 15.11.2023 року оголосив у розшук ОСОБА_4 .

При цьому ч.8 ст.135 КПК вимагає, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж затри дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом, тобто після її отримання до дати явки повинно було пройти не менше ніж 3 дні.

Заявляв, що матеріали провадження не містять доказів того, що слідчим чи прокурором був установлений факт тимчасової відсутності ОСОБА_4 за місцем його реєстрації. Отже належні докази здійснення викликів ОСОБА_4 до слідчого чи прокурора відсутні, а тому доводи прокурора щодо безпідставних його неявок на виклики слідчого чи прокурора не є обґрунтованими.

Акцентував, що внаслідок не здійснення виклику ОСОБА_4 органом досудового розслідування не установлено поважних причинами неприбуття особи на виклик у відповідності до ст.138 КПК України, що у свою чергу призвело до неповідомлення його про наслідки неприбуття на виклик, передбачені ст.139 КПК України - такі як грошове стягнення і привід.

Водночас, підставою для оголошення підозрюваного у розшук є те, що місцезнаходження підозрюваного невідоме або він перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого (ч.1 ст.281 КПК України) і лише ці підстави мають наслідком оголошення у розшук, що в свою чергу зумовлює зупинення досудового розслідування (п.2 ч.1 ст.280 КПК).

Виснував, що постанова про зупинення досудового слідства від 15.11.2023 р. винесена без належних викликів підозрюваного, без доказів його ухилення від явки до органу досудового розслідування, без належних мотивів оголошення його у розшук, що свідчить про формальний характер цієї постанови.

Посилаючись на викладене, керуючись зокрема ст.ст.303, 307 КПК України, просив слідчого суддю: скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_5 про зупинення досудового розслідування від 15.11.2023 року у кримінальному провадженні №0000017 від 09.01.2023 року.

В судовому засіданні, захисник підтримав подану скаргу та просив її задовольнити. При цьому, додатково пояснив, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 йому не відоме.

2. Заперечення на скаргу та позиція слідчого.

Слідчий, в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення на скаргу. В обґрунтування заперечень зокрема зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000017 від 09.01.2023 за ч.5 ст.407 КК України.

Вказував, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.5 ст.407 КК України - та у зв`язку з не встановленням місцязнаходження останнього, в спосіб передбачений ст.135 КПК України, 09.11.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, а також скеровано 3 повістки про його виклик за відомими адресами проживання, а також за місцем проходження служби для допиту в якості підозрюваного, однак жодного разу підозрюваний не прибув до органу досудового розслідування. Про причини своєї неявки не повідомив.

У зв`язку з нез`явленням до органу досудового розслідування, а також не встановленням місцязнаходження підозрюваного, 15.11.2023 ОСОБА_4 оголошено у розшук та прийнято рішення про зупинення досудового розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

Стверджував, що у відповідності до вимог ч.4 ст.280 КПК України копію постанови про зупинення досудового розслідування скеровано за місцем проходження ОСОБА_4 служби в в/ч НОМЕР_1 , а також за відомими місцями проживання та реєстрації останнього.

Наголошував, що на момент прийняття 15.11.2023 рішення про зупинення досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 органу досудового розслідування було невідомо, захисник у останнього був відсутнім, вказану постанову у відповідності до вимог ч.4 ст.280 КПК України скеровано за відомим місцем мешкання останнього, яку фактично отримано 02.12.2023.

Просив вирішити питання про перенесення судового засідання на іншу дату у зв`язку з проведенням у визначену судом дату 11.09.2024 о 09 год. 20 хв. слідчих дій за межами м.Одеса.

3. Мотиви та висновки слідчого судді.

Заслухавши захисника, ознайомившись зі скаргою та запереченнями на неї, дослідивши додані документи, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування.

Слідчим судде встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0000017 від 09.01.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Станом на 11.09.2024 року ОСОБА_4 має статус підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні.

15.11.2023 року, слідчим винесена постанова про оголошення розшуку підозрюваного у розшук. При цьому, вказана постанова мотивована тим, що всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії для встановлення місцезнаходження підозрюваного виконані, але місцезнаходження ОСОБА_4 , не встановлено, підозрюваний продовжує переховуватись від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, 15.11.2023 року слідчим винесена постанова про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 09.01.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, оскільки підозрюваний у кримінальному провадженні переховується від органів слідства і його місцезнаходження невідоме, його оголошено у розшук, тому виникає необхідність зупинити досудове розслідування на підставі ст.280 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.280 КПК України, досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Згідно з ч.2 ст.280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими п.2 ч.1 цієї статті.

Згідно зі ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На думку слідчого судді, наявні в матеріалах скарги документи, переконують, що слідчим були сумлінно вжити розумні та доступні дії з метою розшуку ОСОБА_4 та повідомлення його про необхідність явки до слідчого в межах кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, але вказані дії результатів не дали.

Слідчий суддя вважає, що поведінка підозрюваного ОСОБА_4 , зокрема відсутність зареєстрованого та відомого місця його проживання, а також статус військовослужбовця, який тривалий час не з`являвся до місця проходження служби та не повідомляв свого командира про причини неявки на військову службу і своє місцеперебування, свідчать про його свідоме переховування та уникнення відповідальності за дії, пов`язані із самовільним залишенням військової частини.

Відповідно до ч.4 ст.280 КПК України, досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час судового розгляду, стороною захисту заявлялося, що підставою для скасування рішення слідчого про зупинення досудового розслідування, є безпідставна постанова слідчого про оголошення підозрюваного у розшук і не набуття ним статусу підозрюваного.

В той же час, слідчий суддя наголошує, що рішення слідчого про оголошення підозрюваного у розшук відноситься до дискреційних повноважень слідчого та не підлягає судовому контролю під час досудового розслідування.

При цьому, оголошення підозрюваного в розшук, відповідно до п.2 ч.1 ст.280 КПК України, може бути достатньою підставою для зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

Щодо тверджень сторони захисту про фактичне не набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000017 від 09.01.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, то слідчий суддя звертає увагу, що це питання під час оскарження рішення слідчого про зупинення досудового розслідування слідчим суддею не вирішується, оскільки є предметом окремого оскарження під час досудового розслідування, а саме - повідомлення слідчого особі про підозру у вчиненні злочину.

У зв`язку з цим, враховуючи наявні в матеріалах скарги документи, слідчий суддя виходить з того, що станом на 11.09.2024 року ОСОБА_4 є підозрюваним у кримінальному провадженні №0000017 від 09.01.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, оскільки повідомлення слідчого про підозру останнього є чинним та не скасовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга захисника є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 09.01.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України було прийнято слідчим через перебування підозрюваного ОСОБА_4 у розшуку.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві від 15.11.2023 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 09.01.2023 року відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1