Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/696/24

Номер провадження: 1-кс/511/1066/24

07.11.2024 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана заява, згідно якої ОСОБА_3 просить скасувати арешт накладений 19.02.2024 року Роздільнянським районним судом Одеської області з наступного майна, а саме: мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» темно-сірого кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Позиція учасників справи.

ОСОБА_3 надіслав на адресу суду заяву, згідно якої просив розгляд заяви проводити без його участі.

Прокурор Роздільнянської окружної прокуратури та слідчий СВ Роздільнянського РВП ГУНП України в Одеській області у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. .

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000124 від 18 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України.

По вказаним матеріалам 19.02.2024 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, у тому числі на мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» темно-сірого кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_3 .

Поряд з цим, 28.06.2024 року СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області було закрито кримінальне провадження №0000124 від 18 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 червня 2022 року зазначила, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

З диспозиції частини першої статті 174 КПК України вбачається, що арешт може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пункт 7 частини другої статті 131 КПК України визначає, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На підставі викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що заява ОСОБА_3 про скасування арешту майна є обгрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наразі відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений 19.02.2024 року Роздільнянським районним судом Одеської області ( справа № 511/696/24, номер провадження: 1-кс/511/161/24), а саме в частині накладення на мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» темно-сірого кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1