ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2563/23 Номер провадження 11-кп/814/1584/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

особи щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

представника медичного закладу ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000685 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах особи щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та застосовано відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сенча Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

який вчинив у стані неосудності суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, речових доказів.

Згідно з ухвалою суду ОСОБА_7 01.11.2023 близько 15:30, перебуваючи напроти господарства АДРЕСА_1 , де з метою проведення ремонтно-профілактичних робіт на газопроводі високого та середнього тиску на території Сенчанської територіальної громади Миргородського району Полтавської області, працівники Лохвицького УЕГС АТ Полтавагаз проводили ремонтні роботи, де також на місці перебував службовий транспорт вказаного товариства, а саме екскаватор на базі колісного трактору МТЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 підійшов до вказаних працівників та у грубій формі запитав, хто вони такі та що тут роблять, на що йому в належній формі відповіли та пред`явили службові посвідчення. Водночас ОСОБА_7 це не сподобалось і він почав нецензурно висловлюватись у бік вказаних вище осіб, внаслідок чого між ними виникла словесна сварка.

Після чого ОСОБА_7 повернувся до себе у господарство та взяв поліетиленовий пакунок, у якому знаходились заздалегідь заготовлені для цього три скляні пляшки із запалювальною сумішшю із шматками тканини в середині, що були спеціально пристосовані для їх підпалу, та повернувся до вказаних працівників, які продовжували ремонті роботи по вул. Урожайній, що відповідно є громадським місцем.

Далі ОСОБА_7 , не звертаючи уваги на численні зауваження і прохання працівників Лохвицького УЕГС АТ Полтавагаз не заважати їм та не вчиняти протиправних дій, діставши із пакунку вказані скляні пляшки із запалювальною сумішшю та, підпалюючи сірниками шматки тканини, по черзі кинув їх у напрямку кабіни вказаного вище екскаватора, всередині якого знаходився водій ОСОБА_11 , внаслідок чого пляшки із сумішшю розбились від чого відбувся спалах кабіни трактора та одягу водія, який працівники Лохвицького УЕГС АТ Полтавагаз загасили, після того як ОСОБА_11 вискочив з кабіни.

Продовжуючи суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_7 , повернувся до себе у господарство, де взяв заздалегідь заготовлену для цього дерев`яну палицю та, повернувшись на місце події, почав наносити нею удари працівникам Лохвицького УЕГС АТ Полтавагаз по різних частинах голови та тулубу, внаслідок чого спричинив ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити ухвалу суду в частині застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом на більш м?який захід у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що місцевий суд не врахував особу ОСОБА_7 , який позитивно характеризується, має міцні соціальні зв?язки, постійне місце проживання, не вчиняв адміністративних правопорушень, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, що потягло застосування занадто суворого примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Також вважає, що суд не врахував позицію потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які не наполягали на поміщенні ОСОБА_7 до спеціального медичного закладу, позицію законного представника ОСОБА_9 , яка просила не застосовувати заходи, пов?язані з госпіталізацією щодо її сина, показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які характеризували ОСОБА_7 з позитивної сторони.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_7 , його законного представника та захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, представника медичного закладу, яка зазначила, що на теперішній час у ОСОБА_17 збереглися хворобливі переживання, які стали підставою вчинення суспільно-небезпечного діяння, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами п.1 ч.1 ст.93 КК України передбачено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Нормами ч. 1 ст. 503 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Згідно зі ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Сам факт вчинення ОСОБА_17 суспільно небезпечного діяння за обставин встановлених судом учасниками не оспорюється та судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Так, місцевий суд під час вирішення питання щодо застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, після повного дослідження доказів у справі, правильно врахував характер та тяжкість вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, та висновок судово - психіатричної експертизи №746 від 16.11.2023, згідно з яким, ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизотипового розладу, і у момент вчинення діяння страждав таким хронічним психічним захворюванням та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_7 за своїм психічним станом потребував застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги.

Крім того колегія суддів враховує думку представника медичного закладу, яка під час апеляційного розгляду зазначила, що на теперішній час у ОСОБА_17 збереглися хворобливі переживання, які стали підставою для вчинення ним суспільно-небезпечного діяння.

Щодо доводів сторони захисту про необхідність зміни ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру на підставі його позитивної характеристики та думки потерпілих, необхідно зазначити, що вказані доводи не впливають на психічний стан ОСОБА_7 та ступень небезпеки вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, які є вирішальними при визначенні виду примусових заходів.

Тому, з огляду на викладене, беручи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи, враховуючи психічний стан здоров?я ОСОБА_7 , характер і тяжкість його захворювання, із урахуванням ступеня небезпечності психічного хворого для себе та інших осіб, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах особи щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4