справа № 208/383/22
№ провадження 1-кп/208/317/22
УХВАЛА

22 липня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 захисника ОСОБА_11 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000007, за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч .2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа. Обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з можливістю внесення застави. Відносно обвинуваченого ОСОБА_19 застосовано запобіжний захід у виді застави.

В судове засідання не з`явився адвокат ОСОБА_20 повідомивши про необхідність невідкладної участі в іншому кримінальному провадженні призначеного в ВС.

Для надання правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_10 при здійсненні окремої процесуальної дії, судом за дорученням Центру безоплатної правової допомоги залучено адвоката ОСОБА_11 .

Продовження судового розгляду за відсутності основного адвоката, визнано судом не можливим.

Прокурором заявлено окремі клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 раніше обраного запобіжного заходу, яке аргументовано наступним.

Обвинувачені, кожен окремо, обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких умисних злочинів. Невідворотність покарання є підставою та мотивом для обвинувачених переховуватись від суду, а тяжкість інкримінованого злочину є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду.

ОСОБА_16 є раніше судимим за аналогічне кримінальне правопорушення. Обвинувачені, кожен окремо, можуть продовжити свою злочинну діяльність оскільки обвинувачуються у систематичному вчиненні злочинів у сфері незаконного обороту наркотичних засобів. Кожен окремо, можуть незаконно впливати на свідків у справі з метою зміни тими показань на свою користь.

Саме такий запобіжний захід відповідає меті його застосування. Викладені ним обставини у повній мірі відповідають правовим позиціям ЄСПЛ.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави обвинуваченим встановлено.

Захисник ОСОБА_21 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Тримання під вартою є винятковим запобіжний заходом та може бути викликана суворої необхідністю. Ризики заявлені прокурором в обґрунтування клопотання вважає необ`єктивними. Ніяких даних про тиск на свідків не надано. Всі докази у справі зібрано. ОСОБА_16 має місце реєстрації та місце мешкання, сталі соціальні зв`язки, тривалий час перебуває під вартою. Підзахисний є наркозалежною особою а в умовах СІЗО не отримує замісну терапію. Окрім цього, ОСОБА_22 має поганий стан здоров`я та не отримує належного лікування в умовах тримання під вартою. Вважала за можливе змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт. Обвинувачений підтримав думку адвоката.

Захисник ОСОБА_23 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора. ОСОБА_17 не має ніяких намірів ухилятись від суду. Підзахисний має сталі соціальні зв`язки, місце мешкання. Ризики зазначені прокурором вважає не доведеними. Люлька тривалий час перебуває під вартою, і враховуючи викладене, вважає за необхідне застосувати до підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Обвинувачений підтримав думку адвоката.

Обвинувачений ОСОБА_18 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати йому менш суворий запобіжний захід. Ризики та підстави продовження запобіжного заходу не змінюються, що є порушенням правових позицій ЄСПЛ та національного законодавства. Ці ризики не підтверджені об`єктивними фактами документами про тиск на свідків, придбання квитків для залишення місця мешкання. Сама відсутність у нього на час затримання офіційного працевлаштування, ніяк не може свідчити, що він існував саме за рахунок вчинення якихось злочинів.

Захисник ОСОБА_24 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора, яке не підтверджено будь-якими об`єктивними даними. ОСОБА_18 тривалий час перебуває під вартою. Просила змінити запобіжний захід відносно нього на домашній арешт.

Адвокат ОСОБА_25 та обвинувачений ОСОБА_19 підтримали думку сторони захисту щодо клопотання прокурора.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до сформованої практики ЄСПЛ, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Суд у справі «Летельє проти Франції», вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , кожен окремо, обґрунтовано, а саме в достатній мірі для вирішення клопотання прокурора, обвинувачуються у вчиненні низки тяжких та особливо тяжких умисних злочинів, за які чинним законодавством в тому числі передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Судом враховується непорушний принцип презумпції невинуватості обвинувачених. Докази вчинення обвинуваченими інкримінованих їм злочинів, на які посилається прокурор, є предметом безпосереднього дослідження судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_17 та ОСОБА_18 раніше не судимі. ОСОБА_16 раніше судимий за скоєння аналогічного по складу кримінального правопорушення. Відповідно до отриманих даних обвинувачені мають постійне місце мешкання, офіційно не працевлаштовані.

Оцінюючи в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в тому числі стосовно осіб обвинувачених, суд вважає, що ризики наведені прокурором:

- переховування від суду, з огляду на міру покарання, яка загрожує обвинуваченим у разі визнання винними;

- вчинення іншого кримінального правопорушення враховуючи характер ті кількість епізодів інкримінованої злочинної діяльності,

об`єктивно існують.

Непідтверджені дані, про те, що обвинувачені мають міцні соціальні зв`язки, не є достатнім стримуючим фактором та не може нівелювати встановлені ризики

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на зазначених осіб, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання від них показань у кримінальному провадженні, згідно якої після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду, вони допитуються в судовому засіданні. При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності»

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості - «обґрунтованої ймовірності», допустити це в майбутньому.

Суд вважає, що твердження сторони захисту про можливість забезпечення належної поведінки обвинувачених шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту, на теперішній час не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та стадії його розгляду, осіб обвинувачених.

Суд вважає, що на даному етапі судового розгляду жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, про існування яких зазначає прокурор в своїх клопотаннях, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави встановлена відносно всіх обвинувачених.

У рішенні по справі «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Що стосується тривалості розгляду справи та перебування обвинувачених під вартою, суд зазначає, що останні три судових засідання зірвано внаслідок неможливості участі адвокатів, і фактично з березня 2024 року, перебування обвинувачених під вартою пройшло без здійснення судового розгляду по суті, саме з вини сторони захисту.

ЄСПЛ у рішенні по справі «Чірікоста і Віола проти Італії», визнав, що 15-річний строк розгляду є виправданим, оскільки самі заявники сімнадцять разів зверталися з проханням про відстрочення процесу і не заперечували проти шістьох перенесень розгляду, здійснених на підставі заяви іншої сторони у справі.

Суд вважає, що обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкриміновано обвинуваченим, саме такий його вид позбавляє їх можливості перешкодити інтересам правосуддя, і тому з врахуванням встановлених ризиків він підлягає продовженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 194, 331, 350 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19.09.2024 року.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19.09.2024 року.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19.09.2024 року.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну відносно обвинувачених запобіжного заходу на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1