УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001699 від 04 вересня 2024 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів, Пологівського (колишнього Оріхівського) району, Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що Пологівським РВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001699 від 04 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, всупереч вимог п. 12 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, маючи умисел, направлений на придбання та зберігання вибухових пристроїв та вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим слідством спосіб придбав 2 бойові ручні наступальні осколкові гранати М67 промислового виготовлення, які містять заряди бризантної вибухової речовини Composition B (суміш тротилу та гексогену) масою 180-185 г, кожна, корпус бойової наступальної ручної осколкової гранати GHO-1 промислового виготовлення, який містить в собі заряд бризантної вибухової речовини гексоген (RDX) масою 58 г., корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення, який містять в собі заряд бризантної вибухової речовини тротил, масою 50-56 г., бойовий підривач AF11 промислового виготовлення, який являється самостійним вибуховим пристроєм, відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху) і містить в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухових речовин, бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2 промислового виготовлення, який є самостійним вибуховим пристроєм, відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г.,

Після чого, ОСОБА_5 , з метою зберігання вибухових пристроїв та вибухових речовин, переніс 2 бойові ручні наступальні осколкові гранати М67, корпус бойової наступальної ручної осколкової гранати GHO-1, корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, бойовий підривач AF11, бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2 до свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу приблизно до 15.30 години 14 вересня 2024 року.

14.09.2024, приблизно о 15.30годині, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на збут вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, маючи корисливий мотив з метою особистого збагачення, незаконно збув шляхом продажу за 2000 гривень ОСОБА_7 , персональні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні» 2 бойові ручні наступальні осколкові гранати М67, корпус бойової наступальної ручної осколкової гранати GHO-1, корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, бойовий підривач AF11, бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2.

В подальшому, 14.09.2024 в період часу з 16 години 11 хвилини до 18 години 07 хвилин ОСОБА_7 добровільно надав до огляду та вилучення працівникам поліції придбані у ОСОБА_5 за 2000 гривень 2 бойові ручні наступальні осколкові гранати М67, корпус бойової наступальної ручної осколкової гранати GHO-1, корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, бойовий підривач AF11, бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2

Окрім цього, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, всупереч вимог п. 12 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, маючи умисел, направлений на придбання та зберігання вибухових пристроїв та вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим слідством спосіб придбав два корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 промислового виготовлення, які містять в собі заряди бризантної вибухової речовини тротил, масою 50-56 г кожен, корпус бойової ручної гранати М67 промислового виготовлення, який містить в собі заряд бризантної вибухової речовини Composition B (композиція В), яка являє собою суміш тротилу (TNT) та гексогену (RDX), масою 180-185 г, два бойових уніфікованих підривачі дистанційної дії УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які являються самостійними вибуховими пристроями і відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г, бойовий підривач М213 промислового виготовлення, який являється самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містить в собі ініціюючу та бризантну вибухову речовину, 30 патронів, які є боєприпасами нарізної вогнепальної стрілецької зброї - бойовими проміжними патронами калібру 5,45?39 мм, виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.

Після чого, ОСОБА_5 , з метою зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин, переніс два корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1, корпус бойової ручної гранати М67, два бойових уніфікованих підривачі дистанційної дії УЗРГМ-2 та бойовий підривач М213 та 30 патронів калібру 5,45?39 мм до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу приблизно до 12 години 30 хвилини 09 жовтня 2024 року.

09.10.2024 приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на збут бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, маючи корисливий мотив з метою особистого збагачення, незаконно збув шляхом продажу за 1500 гривень ОСОБА_7 , персональні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні» два корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1, корпус бойової ручної гранати М67, два бойових уніфікованих підривачі дистанційної дії УЗРГМ-2 та бойовий підривач М213 та 30 патронів калібру 5,45?39 мм.

В подальшому, 09.10.2024 в період часу з 13 години 03 хвилини до 18 години 05 хвилин ОСОБА_7 добровільно надав до огляду та вилучення працівникам поліції придбані у ОСОБА_5 за 1500 гривень два корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1, корпус бойової ручної гранати М67, два бойових уніфікованих підривачі дистанційної дії УЗРГМ-2 та бойовий підривач М213 та 30 патронів калібру 5,45?39 мм.

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, всупереч вимог п. 12 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, маючи умисел, направлений на придбання та зберігання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим слідством спосіб придбав два корпуси ручних гранат РГД-5, бойову гранату GHO-1, два підривачі типу УЗРГР та УЗРГМ-2.

Після чого, ОСОБА_5 , з метою зберігання вибухових пристроїв та вибухових речовин, переніс два корпуси ручних гранат РГД-5, бойову гранату GHO-1, два підривачі типу УЗРГР та УЗРГМ-2 до свого домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу приблизно до 09 години 30 хвилин 15 жовтня 2024 року.

15.10.2024, приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на збут вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, маючи корисливий мотив з метою особистого збагачення, незаконно збув шляхом продажу за 1500 гривень ОСОБА_7 , персональні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні» два корпуси ручних гранат РГД-5, бойову гранату GHO-1, два підривачі типу УЗРГР та УЗРГМ2.

В подальшому, 15.10.2024 в період часу з 10 години 07 хвилини до 13 години 15 хвилин ОСОБА_7 добровільно надав до огляду та вилучення працівникам поліції придбані у ОСОБА_5 за 1500 гривень два корпуси ручних гранат РГД-5, бойову гранату GHO-1, два підривачі типу УЗРГР та УЗРГМ-2.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також, зазначаючи про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий звернулася до слідчого судді з клопотанням, у якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні, посилаючись на тяжкість кримінальних правопорушень та наявність ризиків, про які зазначено у клопотанні, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належну поведінку підозрюваного, тому просить задовольнити дане клопотання.

Захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечував, вважає клопотання необґрунтованим, вважає недоведеними ризики, зазначені у клопотанні. Просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на його думку, здатен забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисника, зазначив, що не має наміру перешкоджати досудовому розслідуванню будь-яким чином.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Пологівським РВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001699 від 04 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

15.10.2024 року о 10 годині 35 хвилин у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 16.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих до нього матеріалах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, який раніше не засуджений, має місце реєстрації і постійне місця проживання, неодружений, не працює, а також слідчий суддя враховує вік підозрюваного, стан його здоров`я, відсутність даних про міцність його соціальних зв`язків.

Виходячи з обставин і тяжкості кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_5 та передбаченого Законом виду покарання за їх вчинення у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, з огляду на дані про особу підозрюваного, на переконання слідчого судді, повністю підтверджуються ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено прокурором у судовому засіданні.

Доводи сторони захисту щодо заперечень на клопотання не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання слідчого та стороною захисту не спростовано наявності встановлених в ході розгляду клопотання вищезазначених ризиків.

Так, Європейський суд з прав людини наголошує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість та обставини інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами та відносяться до кримінальних правопорушень проти громадської безпеки.

Надані слідчому судді матеріали кримінального провадження і встановлені в ході розгляду клопотання обставини кримінальних правопорушень дають підстави для висновку про високий рівень їх суспільної небезпеки.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що тяжкість покарання, передбачена Законом за вчинення інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, у сукупності з обставинами їх вчинення та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також його особи, обґрунтовують доводи органу досудового розслідування щодо підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, про застосування якого подано дане клопотання.

В силу встановлених в ході розгляду клопотання обставин, на переконання слідчого судді, поведінка підозрюваного під час досудового розслідування може бути забезпечена належним чином шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наведених органом досудового розслідування даних про обставини кримінальних правопорушень, об`єкту посягання, розміру заподіяної шкоди, ступеню суспільної небезпеки кримінальних правопорушень й усвідомлення її підозрюваним.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із видів яких є запобіжні заходи.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено, обґрунтованих даних щодо неможливості утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я матеріали справи не містять та в судовому засіданні не наведено.

Доводи сторони захисту щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання.

Встановлені слідчим суддею обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також з метою запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, в ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про наявність обставин, які б перешкоджали визначенню підозрюваному розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

На підставі встановлених в ході розгляду клопотання обставин, слідчий суддя враховує характер та обставини кримінальних правопорушень, ступінь їх небезпеки для суспільства, предмет посягання, а також соціальне становище підозрюваного та його майновий стан.

Виходячи з вимог ст. ст. 178, 182 КПК України, з урахуванням положення Закону України „Про державний бюджет України на 2024 рік щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2024 року складає 3 028 гривень, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Під час розгляду клопотання не встановлено обставин, які б могли свідчити про непомірність визначеного розміру застави для підозрюваного.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне, у зв`язку із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 15.10.2024 року, та, відповідно до ст. 197 КПК України, слідчий суддя визначає строк дії даної ухвали до 13.12.2024 року включно.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 205, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.12.2024 року включно, який обчислювати з 15.10.2024 року.

Встановити заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області за наступними реквізитами: Отримувач - ТУ ДСА в Запорізькій області, Ідентифікаційний код за ; Номер розрахунку (IBAN): UA0001205; Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; МФО 820172 (при призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу (застава, вартість частки майна тощо); ПІБ особи, за яку вноситься застава, або сторін по цивільній справі; номер справи (провадження); суд у якому розглядається справа) призначення платежу застава ОСОБА_5 .

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити строк дії даної ухвали до 13.12.2024 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1