Справа №639/5458/18
Провадження №1-в/639/548/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова подання начальника Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 06.11.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Новобаварського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з поданням про звільнення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Подання обгрунтовано тим, що 06.11.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова ОСОБА_5 засуджена за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Вказаний вирок надійшов до органу пробації 29.12.2018. 02.01.2019 засудженій роз`яснено покладені на неї судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У подальшому стало відомо, що відносно ОСОБА_5 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань:

1)№ 0001852 від 05.10.2018 за ч. ч. 1, 3 ст. 296 КК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.12.2020 до ОСОБА_5 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2)№ 0000962 від 07.05.2020 за ч. 1 ст. 125 КК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.12.2020 до ОСОБА_5 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Іспитовим строк за вироком суду закінчився 06.11.2020 року.

Органом пробації неодноразово подавалися до суду клопотання щодо вирішення питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, проте судом постановляли ся ухвали про відмову в задоволенні клопотань.

Оскільки ОСОБА_5 відповідно до вироку суду вчинено нетяжкі злочини, з дня набрання чинності вироком пройшло більше 5 років, орган пробації звернувся до суду з зазначеним поданням та просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.11.2018 у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення подання

Представник органу пробації та засуджена у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали подання, вважає, що подання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у звязку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:

- закінчення зазначених у ст.80 КК України строків;

- неухилення засудженого від відбування покарання;

- невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст.80 КК України строків нового злочину.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Як вбачається із поданння, до Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» Харківській області надійшов на виконання вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.11.2018 року відносно ОСОБА_5 , засудженої за ч. 3 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

За період перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації, засуджена ОСОБА_5 притягувалась до кримінальної відповідальності.

3)Разом із цим слід взяти до уваги, що у кримінальному провадженні № 0001852 від 05.10.2018 за ч. ч. 1, 3 ст. 296 КК України ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.12.2020 до ОСОБА_5 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (за вчинення діяння ; у кримінальному провадження № 0000962 від 07.05.2020 за ч. 1 ст. 125 КК України ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.12.2020 до ОСОБА_5 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_5 вчинила кримінально карані діяння у стані неосудності, відтак, нею злочини в понятті ст. 11 КК України під час дії іспитового строку нею не вчинялись, оскільки суб`єктом злочинів вона на час вчинення відповідних дій не була.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.11.2018 року набрав законної сили 07.12.2018 року, а строк його виконання у відповідності до п.3 ч.1 ст.80 КК України сплив через 5 роки, а саме 07.12.2023 року.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченої ухилення від виконання вироку суду, суд виходить з наступного.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення засудженого від сплати штрафу, відповідно до ч.1 ст.389 КК України, є кримінальним правопорушенням.

Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінально караних дій, передбачених ст.389 КК України (ухилення засудженою від сплати штрафу), матеріали провадження не містять та суду не надано.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Наявність лише факту невиконання засудженим призначеного покарання сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ №5-324кс15 від 24.12.2015р.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком суду, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, враховуючи обставину, що засуджена за період виконання вироку до кримінальної відповідальності не притягнута (відносно неї не ухвалювалося обвинувальних вироків суду), факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст.80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженої від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.11.2018 за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волія у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова впродовж 7 днів з моменту її оголошення, а для осіб, що не були присутніми при оголошенні ухвали у той же строк після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1