Єдиний унікальний номер справи 185/9335/24
Провадження № 1-в/185/256/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Павлограда подання відділу №21 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від призначеного судом покарання стосовно засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стаханов Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

06 вересня 2024 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання відділу №21 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, стосовно гр. ОСОБА_3 , засудженого 26 грудня 2016 року Сватівським районним судом Луганської області за ч.3 ст.185 КК України.

На обґрунтування клопотання представником уповноваженого органу з питань пробації зазначено, що вироком Сватівського районного суду Луганської області від 26.12.2016 року, сума заподіяної засудженим ОСОБА_3 збитку (шкоди) за першим епізодом становить 130 гривень, кримінальне правопорушення вчинено 15.10.2015 року, а сума заподіяного збитку (шкоди) за другим епізодом становить 1370.80 грн., кримінальне правопорушення вчинено з 02.11.2015 року по 03.11.2015 року. Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 вересня 2015 року складав 689 грн (1378 грн - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.09.2015 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 689 х 2=1378 грн. Вважає, що розмір заподіяної засудженим шкоди у розмірі 130 грн. та 1370.80 грн. становить менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а отже, на засудженого ОСОБА_3 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року. Тому, просить суд звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 26.12.2016 року.

Представник органу пробації надав письмову заяву про розгляд подання за його відсутності, просить його задовольнити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, будь-які відомості про нього у суду відсутні.

Від прокурора надійшло письмове клопотання про розгляд подання без його участі. Подання підтримує, просить його задовольнити.

Відповідно до частини п`ятої статті 539 Кримінального процесуального кодексу України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши подання органу пробації та додані матеріали, суд встановив наступне.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ у умовах воєнного стану» територіальну підсудність судових справ Сватівського районного суду Луганської області визначено за Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року (надалі Закон №3886-ІХ), яким було посилено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачена ст.51 КУпАП.

Тобто для настання кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185, 190, 191 КК України, вартість майна, що було предметом вказаних кримінальних правопорушень,на момент вчинення має перевищувати 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вказаний в диспозиції норм для настання адміністративної і кримінальної відповідальності, дорівнює 1/2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня поточного року.

Відповідно до висновку, що викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року по справі №278/1566/21,Закон №3886-ІХ, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст.169 розд. IV Податкового кодексу України. В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч.2 ст.74 КК України.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК).

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в ред. ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і 3 ст.74 КК України.

Як вбачається з вироку Сватівського районного суду Луганської області від 26.12.2016 року ОСОБА_3 засуджено та визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Вирок набрав законної сили 26.01.2017 року.

Відповідно до положення ст.51 КУпАП, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17,00 грн., встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, що передбачено пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України.

Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України податкова соціальна пільга встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, сума податкової соціальної пільги для визначення діяння кримінально караним, розраховується на 1 січня звітного податкового року, в якому було вчинено кримінальне правопорушення, а не на час вчинення цього кримінального правопорушення.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2015 року складав 609 грн. (1218 грн. розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2015 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 609 грн. х 2 (неоподаткований мінімум доходів громадян) = 1218 грн.

Згідно вироку Сватівського районного суду Луганської області від 26.12.2016 року засуджений ОСОБА_3 15.10.2015 року вчинив крадіжку майна на суму 130 грн., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1218 грн.) та з 02.11.2015 року по 03.11.2015 року вчинив крадіжку майна на загальну суму 1370.80 грн., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1218 грн.).

Таким чином, на засудженого частково за епізодом від 15.10.2015 року розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Однак, зважаючи на те, що представник уповноваженого органу пробації у своєму поданні просить звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного 26.12.2016 Сватівським районним судом Луганської області покарання за ч.3 ст.185 КК України повністю, вважаючи, що за двома епізодами вчинення крадіжок на останнього розповсюджується норма Закону №3886-ІХ від 18.07.2024 року, тому суд відмовляє в задоволенні даного подання.

На підставі викладеного та керуючись ст.537-539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання відділу №21 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від призначеного судом покарання ОСОБА_3 , засудженого 26.12.2016 року вироком Сватівського районного суду Луганської області за ч.3 ст.185 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1