ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року

м. Київ

справа № 206/948/20

провадження № 51-1065км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянув у судовому засіданні касаційні скарги засудженої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року у кримінальному провадженні № 0001274 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини

За вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2021 року, залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року, ОСОБА_5 визнано винуватою та засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

Стягнуто процесуальні витрати та вирішено долю речових доказів.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 у невстановлений час за місцем свого проживання в м. Дніпрі незаконно виготовила особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, який зберігала у медичному шприці місткістю 5,0 мл до 04 листопада 2019 року.

04 листопада 2019 року близько 14:48 неподалік від свого домоволодіння ОСОБА_5 незаконно збула ОСОБА_9 (залегендованій особі) за 300 грн опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,1041 г, яка містилась в одноразовому медичному шприці місткістю 5,0 мл.

19 грудня 2019 року приблизно о 12:00 ОСОБА_5 за місцем свого проживання з метою збуту повторно незаконно виготовила опій ацетильований, помістивши його до одноразових медичних шприців місткістю 20,0 мл та 5,0 мл, які були виявлені та вилучені працівниками поліції під час проведення обшуку в її домоволодінні 20 грудня 2019 року. Загальна маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 1,092 г.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

У касаційних скаргах засуджена ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_7 , доводи в яких є аналогічними, просять скасувати вказані судові рішення через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

На обґрунтування своїх вимог стверджують, що поза увагою судів обох інстанцій залишився той факт, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні був скерований прокурором до суду після закінчення строку досудового розслідування встановленого ст. 219 КПК, а тому це провадження підлягало закриттю судом на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання (диск технічного фіксування) від 30 вересня 2020 року в якому ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК. Вважає, що відповідно до вимог ст. 412 КПК лише з цих підстав оскаржувані вирок та ухвала підлягають скасуванню. Також вказує, що всупереч вимогам статей 2, 7, 23 та 94 КПК апеляційний суд не дослідив та не дав належної оцінки обставинам, які входять до предмету доказування, не дотримався приписів статей 404, 405 КПКй ухвалив незаконне рішення, яке не відповідає статтям 374, 419 цього Кодексу.

Обоє звертають увагу на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК від 06 лютого 2020 року в матеріалах провадження не погоджене прокурором.

Вважають, що під час судового розгляду стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_5 були надані неналежні та недопустимі докази, а саме: протокол прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення (або такого, що готується) від 09 серпня 2019 року (в матеріалах справи будь-які пояснення та покази ОСОБА_10 з цього приводу відсутні), а прокурор у судовому засіданні відмовився від її допиту, що не відповідає засадам кримінального процесуального законодавства та свідчить про неповноту судового розгляду; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26серпня 2019року в якому зазначено, що при проведенні цієї слідчої дії ОСОБА_9 (залегендована особа) впізнала ОСОБА_5 як особу, що збуває наркотичні засоби. Однак вказана слідча дія проводилась оперуповноваженим, а матеріали кримінального провадження не містять доручення слідчого чи прокурора на її проведення оперативним працівником. Оскільки на підставі цих первинних документів було внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні, а всі інші речі та документи, які були долучені стороною обвинувачення до матеріалів провадження, є похідними від них доказами, то, на думку сторони захисту, ці похідні докази у справі є недопустимими.

Також вказують на провокацію злочину з боку ОСОБА_9 , яка сама неодноразово телефонувала ОСОБА_5 .

З урахуванням цього стверджують, що ухвалені в справі судові рішення не відповідають вимогам статей 370, 374 та 419 КПК.

Позиція учасників судового провадження

У судовому засіданні засуджена та захисники підтримали вимоги касаційних скарг.

Прокурор касаційні скарги підтримала частково та просила ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у цьому суді.

Мотиви Суду

Колегія суддів (далі - Суд), заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в касаційних скаргах, дійшла висновку про таке.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки та в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч. 2 ст. 113 КПК).

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування у кримінальному провадженні повинне бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За правилами ст. 283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року ч. 1 ст. 284 КПК було доповнено п. 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

З матеріалів провадження вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2019 за № 0001274. Підставою для їх внесення до ЄРДР стали матеріалами правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК (т. 1, а.к.п. 21-22).

З долученого до обвинувального акта реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 20 грудня 2019 року ОСОБА_11 (яка в січні 2020 року змінила прізвище на ОСОБА_12 ) було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК (т. 1, а.к.п. 111-115).

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні прокурором або слідчим суддею не продовжувався.

Отже, за правилами п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК цей строк у кримінальному провадженні спливав о 24:00 20 лютого 2020 року.

19 лютого 2020 року ОСОБА_13 було повідомлено про завершення досудового розслідування та надано їй доступ до матеріалів провадження в порядку ст. 290 КПК, з якими вона ознайомилась того ж дня.

У цей же день, 19 лютого 2020 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні був затверджений прокурором і вручений ОСОБА_5 (згідно з даними реєстру матеріалів досудового розслідування), хоча з наявної в матеріалах провадження розписки убачається, що обвинувальний акт їй було вручено 28 лютого 2020 року (т. 1 а.к.п. 9-18).

Згідно супровідного листа, обвинувальний акт був скерований прокурором до суду 02 березня 2020 року та одержаний судом 04 березня 2020 року, тобто поза межами строку досудового розслідування (т. 1, а.к.п. 1).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження підлягає закриттю, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Усупереч доводів касаційних скарг, при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_5 в судовому засіданні 30 вересня 2020 року жодних клопотань не заявляла і не могла їх заявляти, оскільки через перебування судді доповідача ОСОБА_14 на лікарняному судове засідання в цей день не відбулось (т. 1, а.к.п. 215).

Надалі, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_14 у відставку, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи від 10.11.2020 справу було передано судді ОСОБА_15 (т. 1, а.к.п. 218).

Питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК сторона захисту порушила лише на стадії касаційного розгляду.

Відповідно до вимог ст. 440 КПК Суд касаційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, касаційні скарги засудженої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 підлягають задоволенню.

З урахуванням того, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, інші наведені в касаційних скаргах сторони захисту доводи колегія суддів не перевіряє.

Під час касаційної перевірки Судом також встановлено, що вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року ОСОБА_5 була засуджена за ч. 1 ст. 369 КК до покарання у виді 2 років позбавлення волі і на підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків їй частково було приєднано невідбуту частину покарання призначеного за оскаржуваним вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2021 року.

Окільки вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженніпідлягають скасуванню на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, то вирок цього суду від 11 липня 2023 року в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 369 КК до 2 років позбавлення волі належить виконувати окремо.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 440, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Задовольнити касаційні скарги засудженої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 .

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року щодо ОСОБА_5 скасувати і кримінальне провадження за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 369 КК до покарання у виді 2 років позбавлення волі виконувати окремо

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3