У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2024 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бар Вінницької області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 11.03.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Васютинці, Барського району Вінницької області, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 191 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

25.09.2024 через канцелярію суду прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого у виді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що зумовлює необхідність застосування запобіжного заходу.

В обґрунтування ризиків для кримінального провадження прокурор у клопотанні зазначив, що існують ризики, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, усвідомлюючи можливе покарання, яке йому загрожує, обвинувачений не маючи сталих соціальних зв`язків, не одружений, не має постійного джерела прибутку, при нагоді може залишити межі м. Бар, Жмеринського району Вінницької області; незаконно впливати на потерпілого, експертів, таким чином, щоб потерпілий змінив свої показання в суді. Крім того, існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик доводиться тими обставинами, що обвинувачений раніше судимий 03.08.2023 Барським районним судом Вінницької області за частиною 4 статті 246 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі статті 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки та під час іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, що підтверджує схильність особи до вчинення кримінальних правопорушень.

На думку сторони обвинувачення, враховуючи тяжкість передбаченого покарання, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у виді домашнього арешту. Застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Покликаючись на вказане прокурор просив: застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому, уточнив, що просить застосувати домашній арешт на нічний період доби з 22.00 год. до 06.00 год.

Сторона захисту заперечувала проти запобіжного заходу у виді домашнього арешту на визначений період доби, оскільки обвинувачений належно виконує свої обов`язки, немає тих підстав, що раніше існували для застосування запобіжного заходу. Захисник просив застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, значив, що обвинувачений неофіційно працює у відділенні пошти, проживає у фактичному шлюбі, має малолітню дитину, тому у нього наявні сталі соціальні зв`язки.

Вислухавши учасників розгляду, дослідивши доводи клопотання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Особисте зобов`язання (ст. 179 КПК) - це запобіжний захід, суть якого полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК.

Згідно з пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до положень КПК щодо застосування запобіжних заходів прокурор має довести наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, які передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема, що ризик вчинення таких дій є реальним, тобто є обґрунтовані підстави для висновку, що є достатня ймовірність, що такі дії можуть бути вчинені.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною 2 статті 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про доведеність зазначених прокурором ризиків, суд враховує, що ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в умовах воєнного стану, що є тяжким злочином, який передбачено частиною 4 статті 191 КК України і санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_4 раніше судимий і обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 01.08.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту на період доби із 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби із забороною залишати у вказаний період доби місце проживання строком до 29.09.2024.

Вирішуючи питання доцільності подальшого застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , суд виходить з такого.

Оскільки питання щодо продовження дії запобіжного заходу розглядається судом під час судового провадження, то питання обґрунтованості підозри сторонами не оспорювалося та судом не розглядалося.

З огляду на тяжкість покарання, передбаченого санкцією інкримінованої статті, обвинувачення у вчиненні злочину під час іспитового строку, існує ймовірність намагань вплинути на показання потерпілого, та ухилення від суду з метою затягування судового розгляду та уникнення відповідальності, тому суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено, що вказані ризики є реальними.

Однак, враховуючи те, що запобіжний захід не є покаранням, обвинувачений, перебуваючи під домашнім арештом, з`являвся у кожне судове засідання, дані щодо ухилення від суду відсутні, тому суд не вбачає обґрунтованих підстав для подальшого тримання особи під домашнім арештом.

На думку суду, доведеним прокурором ризикам здатний запобігти запобіжних захід у виді особистого зобов`язання, такий запобіжний захід суд вважає пропорційним та дієвим на цьому етапі кримінального провадження.

Наведені обставини суд вважає достатніми для обґрунтування висновку про необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно з частиною 2 статті 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною 1 цієї статті (вироку, ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру), окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 цієї статті.

Оскільки судом під час судового провадження в суді першої інстанції обрано запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, ухвала суду про його застосування окремому оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 176-178, 181, 186-187, 205, 314-316, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк 60 днів.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- за викликом прибувати до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Дата закінчення дії ухвали - 25.11.2024.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 30.09.2024 о 15 год. 00 хв.

Головуюча суддя ОСОБА_6