Провадження № 1-кс/734/529/24 Справа № 734/940/22
У х в а л а

іменем України

01 серпня 2024 року смт Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_4 ,

дізнавача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець скаргу представника скаржника адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 про скасування постанови від 21 червня 2024 року старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000039, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КК України, -

в с т а н о в и в:

До суду зі скаргою про скасування постанови від 21 червня 2024 року старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000039, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КК України, звернулася адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 , мотивуючи скаргу зокрема наступним.

Постанова від 21.06.2024 є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, на дату її винесення були підстави для проведення обов`язкових дій, щодо перевірки доказів у конкретному кримінальному проваджені дізнавачем не вчинено жодних дій для: здійснення допиту ОСОБА_6 в якості потерпілої особи (вона до цього часу допитана в якості свідка, що протирічить прямій нормі, визначеній ч. 2 ст. 55 КПК України); зміни правової кваліфікації вчиненого відносно ОСОБА_6 кримінального правопорушення; невідповідність інформації, зазначеній в постанові матеріалам справи.

Відповідно інформації, яка міститься у витягу з ЄРДР, заява ОСОБА_6 містила інформацію про факт «можливого примушування до вступу в статевий зв`язок солдата в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 , з боку підполковника ОСОБА_8 , яке відбувалося в період з 22 год. 00 хв. 26.04.2022 по 01 год. 00 хв. 27.04.2022 в казармі №17 на території 169-го навчального центру ЗСУ».

13.07.2022 ОСОБА_6 була допитана дізнавачем сектору дізнання ВП №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 у процесуальному статусі свідка.

З цього часу, кілька разів представником ініціювалися дії по допиту ОСОБА_6 в належному процесуальному статусі потерпілої, але сторона обвинувачення свідомо ігнорує законні вимоги незалежно від того хто з дізнавачів уповноважений здійснювати досудове розслідування.

Зокрема, з 03.06.2024 (дата останнього скасування закриття кримінального провадження) в матеріалах кримінального провадження відсутній жоден доказ про спробу виклику ОСОБА_6 для допиту її в процесуальному статусі свідка.

Станом на дату ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, ухвала слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської від 03.06.2024 (а.с. 208-209) це єдиний процесуальний документ, крім клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (а.с. 215-216), який був долучений до матеріалів кримінального провадження після скасування незаконної та необґрунтованої постанови про закриття.

Як нею зазначалося раніше, перебування ОСОБА_6 за кордоном, не позбавляє дізнавача можливості проведення необхідних слідчих або процесуальних дій, зокрема, ст. 232 КПК України визначено порядок проведення допиту в режимі відеоконференції, а рішення про здійснення дистанційного досудового розслідування може бути прийнято слідчим з власної ініціативи, а не тільки за клопотанням сторони кримінального провадження чи інших учасників кримінального провадження.

Допит ОСОБА_6 в якості свідка, фактична відмова у визнанні за нею процесуального статусу потерпілої особи, прямо протирічить положенням ст. 55 КПК України, яка визначає, що «Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди…» та закріплює момент виникнення прав та обов`язків потерпілого «Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.» і вперте бажання дізнавачів і процесуального керівника не помічати прямі норми, викликав подив.

Також, варто зауважити і те, що відкрите за ст. 154 КК України кримінальне провадження, являється, відповідно ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, яке розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

Дані обставини підтверджують протиправність допиту ОСОБА_6 у якості свідка та необхідність здійснення допиту її у процесуальному статусі потерпілої особи, що не було здійснено до прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Варто зауважити і про те, що мінімальні стандарти щодо прав, підтримки та захисту потерпілих від злочинів, встановлені Директивою ЄС 2012/29/EU17 визначають, зокрема, не тільки зобов`язання внесення відомостей, викладених у заяві до ЄРДР, а й визнання особи потерпілою тощо.

Як зазначалося вище, правова кваліфікація в кримінальному провадженні №0000039 визначена відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 154 КК України.

Натомість, відповідно до матеріалів кримінального провадження пояснення ОСОБА_6 від 14.05.2022 та протоколу допиту ОСОБА_6 в якості свідка, дії вчинені відносно ОСОБА_6 не можуть бути кваліфіковані, як примушування до вступу в статевий зв`язок.

В постанові від 21.06.2024, як і в попередніх постановах, якими кримінальне провадження було закрито, належним чином не надається оцінка показів ОСОБА_6 яка протягом всього часу досудового розслідування чітко надає пояснення, які з незрозумілих причин ігноруються дізнавачами ВП №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області: в рапорті від 01.05.2022 ОСОБА_6 не надає повного опису подій, що відбувалися, але чітко зазначає, що «… підполковник сів на моє ліжко і почав домагатися мене, примушував задовільняти його сексуальні потреби, а саме вступати з ним в статевий зв`язок…»; будучи вперше допитаною 13.07.2022 ОСОБА_6 дає послідовні та ґрунтовні пояснення з приводу всіх обставин, які потягли за собою звернення її за захистом та допомогою та зазначила, що відносно неї, з боку підполковника ОСОБА_10 , мало місце:

- проникнення пальцем у її піхву без її на те згоди та здійснення там рухів;

- обіймання та притискання її без її згоди, коли вона виходила з вбиральні;

- спостерігання за нею оголеною під час того, як вона приймала душ;

- поцілунки та обіймання без її згоди, кола вона перебувала у своїй кімнаті та зтискування груди тощо.

При цьому, в постанові від 21.06.2024 в черговий раз не надано належну оцінку даним показам ОСОБА_6 та не зазначається, чому надано перевагу одним обставинам над іншими.

Враховуючи попередні спроби закрити кримінальне провадження, можна говорити про незрозуміле небажання правоохоронної системи визнати незручний факт того, що ОСОБА_6 зазнала сексуального насильства та стала жертвою зґвалтування де кривдником є старший за званням.

В постанові від 21.07.2024 знов зазначається про неможливість призначення судово-медичної експертизи, яка на думку дізнавачів могла б бути належним доказом, натомість знов не приймається до уваги, що відсутність «звичних» для такого виду злочину наслідки під час подолання опору не є підставою вважати, що була відсутність сексуального насильства - в даному випадку домінуючим є не відсутність фізичних слідів зґвалтування, а відсутність добровільної згоди ОСОБА_6 , по відношенню до дій з боку підполковника ОСОБА_10 .

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав зазначених в скарзі.

Скаржниця в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд скарги за її відсутності, скаргу підтримує.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, досудове розслідування проведено повно всебічно та об`єктивно, виконано всі дії, скаржниця виїхала з України. Сторона захисту помилково вважає, що подання заяви є безумовним визнанням особи потерпілою, в даному випадку органи досудового розслідування керувалися ч. 5 ст. 55 КПК України і на яких підставах скаржницю необхідно було визнавати потерпілою.

Дізнавач в судовому засіданні підтримала думку прокурора та просила суд в задоволенні скарги відмовити.

Слідчий суддя заслухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

21 червня 2024 року старшим дізнавачем сектору дізнання ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000039, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КК України.

Згідно ст. 9 ч. 2 КПК України - прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України - кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Згідно з абз.1 ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

За вимогами ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

На переконання слідчого судді, дізнавач дійшов обґрунтованого висновку, що в ході досудового розслідування кримінального провадження були прийняті всі передбачені заходи для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, в обґрунтування закриття кримінального провадження дізнавач зазначає, що прямі свідки, які могли б повідомити про обставини вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні відсутні. Опитаним відомо про обставини лише зі слів самої ОСОБА_6 , що є показанням з чужих слів. Показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджуються іншими доказами.

Допитаний в ході досудового розслідування в якості свідка ОСОБА_10 надав показання, що з ОСОБА_6 не був знайомий, ніяких стосунків, спільних справ з нею не мав, не був для неї начальником за посадою, всі викладені факти є наклепом та не відповідають дійсності, наведені заявницею події ніколи не відбувалися.

Також, військовослужбовці ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в своїх поясненнях зокрема повідомили, що з 22 год. 26.04.2022 року по 01:00 год. 27.04.2022 знаходились в спальному примішенні № 17 на другому поверсі разом з ОСОБА_10 . На протязі даного часу ОСОБА_10 весь час перебував у приміщенні і нікуди не виходив. Їх пояснення жодними іншими доказами в кримінальному провадженні не спростовані.

В рапорті від 01.05.2022 року, з яким скаржниця звернулася тільки через п`ять днів після зазначеної в її рапорті події, в її заяві щодо сексуальних домагань в ЗСУ від 04.05.2022 року, скаржниця описує події, що відбулися з нею та зазначає, що дії підполковника ОСОБА_8 можливо кваліфікувати як кримінальне правопорушення передбачене ст.. 154 КК України «Примушування особи без її добровільної згоди до здійснення акту сексуального характеру з іншою особою». Тобто скаржниця сама зазначає, як саме кваліфікувати дії ОСОБА_8 .

В письмовому поясненні скаржниці від 14.05.2022 року вона описує події що з нею відбулися, вони аналогічні подіям, що описані в її рапорті від 01.05.2022 року та заяві щодо сексуальних домагань в ЗСУ від 04.05.2022 року.

Натомість під час допиту в якості свідка 13.07.2022 року, скаржниця дає показання та описує події, які певною мірою різняться від тих подій, які вона описувала в рапорті від 01.05.2022 року та заяві щодо сексуальних домагань в ЗСУ від 04.05.2022 року та в письмовому поясненні від 14.05.2022 року, зокрема скаржниця зазначає про проникнення ОСОБА_13 пальцем в її полові органи. На думку слідчого судді такі дії скаржниці є непослідовними, так-як згідно матеріалів кримінального провадження, і пояснень скаржниці, вона жодного разу нікому не говорила та ніде не зазначала в письмовому виді ту інформацію, про яку вона зазначає в протоколі допиту її як свідка від 13.07.2022 року, та ні що їй не перешкоджало надати викладену інформацію в протоколі допиту в якості свідка від 13.07.2022 року раніше.

Під час досудового розслідування представником скаржниці адвокатом ОСОБА_4 подавалось 13.07.2022 року клопотання про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення, а саме з ч. 1 ст. 154 КК України на ч. 1 ст. 152 та ч. 1 ст. 153 КК України. Постановою дізнавача від 14.07.2022 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, представниця скаржниці, згідно відмітки в постанові, її копію отримала 15.07.2022 року, але з невідомих причин, не використала своє процесуальне право на оскарження постанови в строки в порядку, як було зазначено в постанові.

В матеріалах кримінального провадження містяться клопотання адвоката ОСОБА_4 про визнання за особою процесуального статусу потерпілої особи від 25.08.2022 та постанова про відмову у задоволенні клопотання про визнання за особою процесуального статусу потерпілої особи від 31.08.2022 року, а зі слів представниці скаржниці в судовому засіданні вона знайомилася з матеріалами справи, а тому обізнана зі змістом даної постанови також, але протягом майже двох років з дня її винесення, постанова стороною скаржниці оскаржена не була, доказів неможливості її оскаржити стороною скаржниці суду не надано, також вони відсутні і в матеріалах кримінального провадження.

Слідчий суддя приходить до переконливого та обґрунтованого висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, дізнавач діяла в межах норм діючого законодавства, перевірку провела належним чином, зібрала і вивчила необхідні матеріали, провела інші необхідні слідчі дії, надала їм належний аналіз та виходячи з зібраних даних на підставі п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України прийняла вмотивовану, обґрунтовану постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать про те, що дізнавачем проведено повну та об`єктивну перевірку, а стороною скаржника не надано суду доказів, які б могли слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови з мотивів наведених у скарзі.

Крім цього, підстав, які б викликали сумнів у всебічності та неупередженості проведення досудового розслідування і дослідженні обставин кримінального провадження, що стали приводом для винесення вищезгаданої постанови, слідчим суддею не встановлено.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства і доходить обґрунтованого висновку, що під час кримінального провадження вжиті всі відповідні заходи для встановлення істини по справі, а прийнята дізнавачем постанова про закриття кримінального провадження є такою, що відповідає загальним засадам кримінального провадження та є обґрунтованою і законною.

Будь-яких додаткових відомостей, які б не були враховані дізнавачем при винесенні постанови під час розгляду скарги слідчим суддею, стороною скаржника не повідомлено, будь-яких доказів на спростування висновків дізнавача під час розгляду скарги не подано, тому ретельно перевіриши доводи, які були викладені в скарзі, проаналізувавши та давши їм оцінку, як повноті перевірки, так і наявності підстав для закриття кримінального провадження та із огляду на вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що необхідно відмовити в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, оскільки у межах цього кримінального провадження було вжито всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України, із точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст. 2 КПК України.

В ході розгляду скарги слідчим суддею не встановлено даних, які б вказували на неповноту, неправильність чи неефективність досудового розслідування, а в скарзі не наведено належних доводів, які б слугували підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Всупереч доводам сторони скаржниці, постанова про закриття кримінального провадження, за своїм змістом відповідає вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі щодо мотивів її прийняття, її обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, зокрема, щодо підстав для закриття кримінального провадження, які передбачені п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Таким чином, вимоги скарги про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження ухвали є безпідставними та не підтверджені належними доказами, а відтак скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги представника скаржника адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 про скасування постанови від 21 червня 2024 року старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000039, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 06 серпня 2024 року о 16 годині 00 хвилин в залі судових засідань Козелецького районного суду Чернігівської області.

Слідчий суддя ОСОБА_14