Номер провадження: 1-кп/336/609/2024
ВИРОК

іменем України

22 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001711 від 23.08.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, розлученої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, 2013 та 2014 р.н., яка офіційно працює на посаді директора ТОВ «СТОМ-К», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2023 року, близько 18 год. 50 хв., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по проїзній частині вул. Ігоря Сікорського в м. Запоріжжі, від вул. Слов`янської в напрямку вул. Цитрусової, наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Єрмака. При цьому, швидкість її руху складала 62,1-65,1 км/год., що перевищує максимально дозволену швидкість руху на даній ділянці проїзної частини 50 км/год. В цей же час, пішохід ОСОБА_6 , перебуваючи на нерегульованому перехресті вул. Ігоря Сікорського з вул. Єрмака, вийшов на проїзну частину вул. Ігоря Сікорського, перетинаючи її кроком в невстановленому для цього місці, справа-наліво за напрямком руху автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Під час подальшого руху, водій ОСОБА_4 , рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити на проїзній частині вул. Ігоря Сікорського пішохода ОСОБА_6 , та при умові руху з дозволеною швидкістю зупинити керований транспортний засіб до місця наїзду шляхом негайного вжиття заходів направлених на зменшення швидкості аж до повної зупинки, застосувавши міри екстреного гальмування, уникнути наїзду не змогла, контактувавши передньою частиною керованого автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пішоходом ОСОБА_6 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушила вимоги п.п. 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

- п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

- п. 12.9 «Водієві забороняється:

6) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 12.3, 12.4, 12,9 6) Правил дорожнього руху, з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_4 мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом своєчасного застосування заходів гальмування керованого нею транспортного засобу при русі з дозволеною у населених пунктах швидкістю не більше 50 км/год.

В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_6 заподіяно тяжке тілесне ушкодження. За даними медичної документації, при надходженні ОСОБА_6 до стаціонару 28.08.2023, була виявлена забійна рана волосистої частини голови та діагностовані: закрита черепно-мозкова травма у головного мозку. вигляді: лінійного перелому склепіння черепу, забою го епідуральної гематоми правої гемісфери, площинної субдуральної гематоми над правою гемісферою, травматичного САКа, а також закритий перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки. Травма голови кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, а перелом великогомілкової кістки кваліфікується як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я, більш як 21 доба.

В судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала в повному обсязі. Підтвердила обставини правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, щиро покаялася. Додала, що самостійно виклала швидку допомогу та поліцію на місце ДТП.

В судове засідання потерпілий не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначає, що претензій до обвинуваченої не має. В зв`язку із чим, на підставі ст. 325 КПК України розгляд справи відбувся за його відсутності.

Крім пояснень обвинуваченої, її вина у пред`явленому обвинуваченні підтверджується:

- протоколом огляду місця ДТП від 22.08.2023 із схемою та фототаблицею;

- протоколом додаткового огляду місця ДТП від 29.08.2023 із схемою та фототаблицею;

- висновком експертизи № СЕ-19/108-23/13431-ІТ від 08.09.2023, за яким автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував у працездатному стані;

- висновком експерта № СЕ-19/108-23/14036-ІТ від 29.09.2023, яким встановлено невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам пп. 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з подією даної ДТП; технічна можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 з боку водія ОСОБА_8 , залежала від виконання ним вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху;

- висновком судово-медичної експертизи № 1604п, яким кваліфіковано ушкодження потерпілого як тяжкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду № 7212 від 22.08.2023, обвинувачена не перебувала у стані сп`яніння

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням вищезгаданих документів, відомостей, що характеризують особу обвинуваченої, та документів, що впливають на долю речових доказів та розмір судових витрат. Інші докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

За наведеного суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження знайшла своє підтвердження, та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання обвинуваченою вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування заподіяної потерпілому шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Керуючись наведеним при призначенні покарання, суд враховує характер кримінального правопорушення, який хоча і віднесений до тяжких злочинів, однак характеризується неумисною формою вини, не призвів до незворотних наслідків у виді смерті потерпілого, відсутність у останнього претензій до обвинуваченої, позитивну характеристику обвинуваченої, яка раніше не була судима, має постійне місце мешкання, на обліку у лікарів нарколога та психіатрів не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку прокурора щодо призначення покарання без його реального відбування, доходить до висновку про призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України та можливість звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.

Враховуючи, що обвинувачена самостійно виховує двох малолітніх дітей, потребує права керування транспортним засобом як для здійснення належного догляду за дітьми, забезпечення їх навчання та дозвілля, так і для вирішення службових задач за місцем роботи, беручи до уваги її щире каяття та відшкодування завданої потерпілому шкоди, а також відсутність даних у матеріалах кримінального провадження про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху в минулому, суд доходить висновку про можливість не призначати обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Визначене судом покарання ґрунтується на принципах справедливості та індивідуалізації покарання

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 5736 грн. підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 5736 гривень.

Речовий доказ - автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до розписки від 13.09.2023 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити останній.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ч .2 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1