Провадження №11-сс/991/763/24
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.10.2024 відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У клопотанні зазначає, що повний текст ухвали оголошено 07.10.2024, а надіслано 08.10.2024, що унеможливлювало своєчасне подання апеляційної скарги без ознайомлення з мотивами рішення слідчого судді, а також через перебування на лікуванні.

В апеляційній скарзі стверджує, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та не відповідає вимогам КПК України. Посилається на такі обставини.

У скарзі на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) вказано час, місце, спосіб, обставини, причетних до здійснення злочинів осіб, статті КК України, за якими мають кваліфікуватись ці злочини - ст.111, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.367 КК України.

Без дослідження належним чином доказів, заслуховування позицій сторін та судових дебатів було безпідставно перервано судове засідання, після чого суддя видалився у нарадчу кімнату і повернувся з готовим рішенням.

Обов`язковість внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР узгоджується з позицією, викладеною в ухвалі Сумського апеляційного суду від 06.03.2023 у справі №591/78/23, провадження №11-сс/816/142/23.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду у справі №991/11415/24 скасувати та постановити нову, якою зобов`язати відповідальну особу внести відомості до ЄРДР за заявою від 05.09.2024 щодо вчинення злочинів суддями Охтирського міськрайонного суду, передбачених ст.364, 366, 367, 111 КК України.

ОСОБА_6 , його представник ОСОБА_7 , Національне антикорупційне бюро України (далі - НАБУ), будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибули. ОСОБА_6 у апеляційній скарзі просив дозволити йому брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобі та системи «Електронний суд», однак перебував у статусі «Офлайн» та не приєднався до відеоконференції. НАБУ участь свого представника не забезпечило. Про причини неявки учасники суд не повідомили.

Згідно із ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. А тому апеляційна скарга розглядається без участі вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на оскарження слід задовольнити, а апеляційну скаргу - визнати необґрунтованою.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Матеріалами провадження стверджується, що слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу 02.10.2024. ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 повідомлялись про дату, час та місце судового розгляду. Відтак, у силу вимог ст.115, 395 КПК України строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 02.10.2024 для них розпочався 03.10.2024 та закінчився 07.10.2024. Апеляційна скарга на рішення сформована у системі «Електронний суд» 13.10.2024 та надійшла на поштову адресу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду 14.10.2024, тобто після закінчення строку апеляційного оскарження.

Згідно із ч.1 ст.117, п.4 ч.3 ст.399 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи знайде підстави для його поновлення. Необізнаність із мотивами прийнятого судом рішення є об`єктивною обставиною, що перешкоджає стороні своєчасно оскаржити ухвалу суду (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №461/1434/18, провадження №51-6470кмо18).

Таким чином, враховуючи наявність поважної причини пропуску строку на оскарження - необізнаність сторони із мотивами прийнятого судом рішення, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали підлягає поновленню.

У цьому провадженні встановлено такі обставини.

30.09.2024 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що 05.09.2024 ОСОБА_6 подав заяву до НАБУ стосовно внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення злочинів суддями Охтирського міськрайонного суду, відповідальність за які передбачена ст.364, 366, 367, 111 КК України. 19.09.2024 він отримав лист від НАБУ, в якому зазначено, що ця заява надіслана/скеровується до ДБР та СБУ.

Просив визнати бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення та зобов`язати внести до ЄРДР відомості за фактом подій, викладених у заяві від 05.09.2024.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя прийшов до висновків, що:

викладені у заяві ОСОБА_6 обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування саме НАБУ, оскільки не містять даних, на підставі яких можливо встановити склад кримінальних правопорушень, про які зазначає заявник, підслідність/підсудність можливого кримінального правопорушення, що розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про його вчинення;

заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність внесення відомостей до ЄРДР, як і не доведено можливість застосування ст.364 КК України щодо представників судової влади України.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно із ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому в ЄРДР, як вбачається з п.4 ч.5 ст.214 КПК України, вноситься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положеннями ч.4 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18 дійшов до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 у справі №818/1526/18 та від 24.04.2019 у справі №818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст.303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відтак, внесенню до ЄРДР підлягають не всі заяви про вчинення кримінальних правопорушень, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення саме кримінального правопорушення, тобто внесенню відомостей передує перевірка таких щодо наявності обставин, що свідчать про склад того чи іншого кримінального правопорушення.

У заяві ОСОБА_6 зазначив обставини, які, на його думку, свідчать про припинення без законних підстав роботи Охтирського міськрайонного суду Сумської області, починаючи з 24.02.2022, тобто після початку повномасштабної збройної агресії рф відносно України, та отримання в цей період суддями цього суду, які не здійснювали правосуддя, незаконної винагороди. Так, із 24.02.2022 судді Охтирського міськрайонного суду не виконували свої прямі посадові обов`язки щодо здійснення правосуддя, що є службовою недбалістю, тобто невиконанням службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, так як було обмежено доступ до правосуддя незаконним припиненням роботи суду, що завдало шкоди правам та інтересам громадян. Також мало місце складання, видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа у вигляді рішення зборів суддів Охтирського міськрайонного суду від 21.03.2022 щодо тимчасового припинення з 22.03.2022 роботи суду та внесення до цього офіційного документа завідомо неправдивих відомостей, оскільки під час прийняття цього рішення більшість суддів суду перебували за межами м. Охтирка та Охтирського району і не могли фізично брати участь у зборах суддів. Після цього в.о. голови Охтирського міськрайонного суду Сумської області використав такий завідомо неправдивий офіційний документ (рішення зборів) та видав наказ про тимчасове зупинення роботи суду, який без належного засвідчення був направлений до Котелевецького районного суду Полтавської області електронною поштою, а в подальшому до Верховного суду для вирішення питання про зупинення роботи Охтирського міськрайонного суду. Тобто, на переконання заявника, у результаті здійснення зловживань та злочинів колом посадових осіб, відповідальність за які передбачена ст.364, 366, 367 КК України, в цілому було здійснено злочини проти основ національної безпеки України, визначені ч.2 ст.111 КК України.

Однак, у заяві ОСОБА_6 відсутні достатні дані, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень суддями Охтирського міськрайонного суду, які передбачені ч.1 ст.111, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.367 КК України.

Так, ст.364 КК України визначено відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб; ст.366 КК України - за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів; ст.367 КК України - за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Частинами 2 наведених статей передбачено, що кримінально караними є ті самі діяння, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Одним з елементів об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.367 КК України, є наслідок у вигляді завдання тяжких наслідків, тобто таких наслідків, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Отже, вказані кримінальні правопорушення є злочинами із матеріальним складом, оскільки передбачають наявність завдання тяжких наслідків та визнаються закінченим, якщо діяння винуватої особи спричинило такі наслідки.

Однак, викладені відомості щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.367 КК України, не місять даних про обставини, що можуть свідчити про вчинення саме цих злочинів, зокрема, інформації щодо об`єктивної сторони, та є лише припущенням про неправомірність дій суддів Охтирського міськрайонного суду Сумської області та про заподіяння тяжких наслідків вказаними службовими особами, які грунтуються на суб`єктивному уявленні щодо правомірності рішень чи дій зазначених осіб.

Згідно із диспозицією ч.1 ст.111 КК України кримінально караними є діяння, які полягають в умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а за ч.2 цієї статті - ті самі діяння, вчинені в умовах воєнного стану.

Відтак, склад «державної зради» законодавець сформулював через вказівку на три форми державної зради. Йдеться про те, що громадянин України умисно вчиняє діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, яке може полягати в трьох формах: 1) перехід на бік ворога в період збройного конфлікту; 2) шпигунство; 3) надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Разом з тим, у заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення відсутні конкретні відомості щодо об`єктивної сторони зазначеного злочину, а саме форми його вчинення - надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, суб`єктивної сторони, зокрема мети як обов`язкової ознаки складу цього кримінального правопорушення, механізму реалізації протиправного діяння.

Оскільки самих лише припущень заявника та незгоди з процесуальними діями і рішеннями вищевказаних осіб недостатньо для висновку про наявність кримінальних правопорушень, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування, описані в скарзі факти не потребують перевірки засобами кримінального процесу, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги є правильними.

Із огляду на це безпідставними є довід апеляційної скарги про те, що у скарзі на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР вказано час, місце, спосіб, обставини, причетних до здійснення злочинів осіб, які мають кваліфікуватись за ст.111, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.367 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оскільки судами повинні враховуватись лише висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, висновки інших судів, в тому числі і апеляційних, правового значення не мають. Тому помилковим є посилання представника заявника в апеляційній скарзі на ухвалу Сумського апеляційного суду від 06.03.2023 у справі №591/78/23, провадження №11-сс/816/142/23.

Довід апеляційної скарги про те, що без дослідження належним чином доказів, заслуховування позицій сторін та судових дебатів було безпідставно перервано судове засідання, після чого суддя видалився у нарадчу кімнату і повернувся з готовим рішенням, спростовується відеозаписом судового засідання від 02.10.2024, відповідно до якого розгляд скарги представника заявника проведено з дотриманням вимог КПК України.

За вказаних обставин помилковим є посилання апеляційної скарги на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та не відповідає приписам КПК України.

Пунктом 1 ч.3 ст.407 КПК України визначено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Підсумовуючи вказане, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та скасування ухвали слідчої судді, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення та ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.404, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02 жовтня 2024 року - без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4