У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/6931/23

Провадження № 1-кс/210/1715/24

21 листопада 2024 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі клопотанняадвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного згідно ухвали Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 02.08.2024 року у кримінальному провадженні №0000830 від 11.08.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді надійшло клопотання адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного згідно ухвали Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 02.08.2024 року у кримінальному провадженні №0000830 від 11.08.2023 року, посилаючись на те, що 01.08.2024 слідчим на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук автомобіля «Audi Q7» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено: транспортний засіб Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .

02.08.2024 року слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено ухвалу, якою накладено арешт на «Audi Q7» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Про необґрунтованість накладення арешту на транспортний засіб «Audi Q7» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , свідчить незаконність обшуку від 01.08.2024 та вилучення вказаного транспортного засобу. Винесена 01.08.2024 постанова про визнання речовим доказом транспортного засобу «Audi Q7» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , є незаконною. Оскільки транспортний засіб «Audi Q7» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 не мав ознак та властивостей речового доказу, що передбачені ст. 98 КПК України.

З урахуванням відсутності повідомлення про підозру сплив будь який розумний строк утримання майна ОСОБА_5 транспортного засобу «Audi Q7» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Просять скасувати арешт майна в частині заборони користування майном, щодо тимчасово вилученого майна транспортного засобу «Audi Q7» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене майно транспортний засіб «Audi Q7» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ВП №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000830 від 11.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою начальника СУ ГУНП в Дніпропетровській області до групи слідчих включено слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області для здійснення досудового розслідування. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Під час здійснення досудового розслідування отримано відомості щодо групи осіб, кожен співучасник якої, задля досягнення єдиного злочинного результату незаконного збагачення при скоєнні кримінальних правопорушень, діючи умисно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи раніше створені облікові записи в соціальних мережах, шляхом прийняття ставок під виглядом букмекерських компаній Parimatch, Favbet, з подальшим не виконанням зобов`язань щодо виплати прибутку та повернення вкладених коштів, здійснюють заволодіння грошовими коштами громадян України.

Як встановлено, група осіб, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою в соцмережі instagram.com здійснюють реєстрацію аккаунтів під вигаданими даними, з метою використання для заволодіння грошовими коштами громадян України, шляхом прийняття ставок під виглядом букмекерських компаній Parimatch, Favbet, з подальшим не виконанням зобов`язань щодо виплати прибутку та повернення вкладених коштів. Для реалізації своєї протиправної діяльності організатори підшукують молодих осіб віком до 30 років з навичками ведення та розкрутки соціальних мереж, які від імені співробітників букмекерських компаній здійснюють листування та спілкування з особами, які бажають здійснити ставки. Для отримання грошових коштів від потерпілих, організатори вказаної діяльності використовують заздалегідь придбані банківські картки та особисті кабінети банківських додатків осіб-дропів. З метою конспірації, отримані кошти, за допомогою криптовалютних бірж та ботів в месенджері Телеграм по купівлі/продажу криптовалюти, здійснюють переведення коштів в криптовалюту.

Зі свідчень потерпілого ОСОБА_10 встановлено, що в соцмережі «instagram», де він зареєстрований під нікнеймом « ОСОБА_11 », йому в особисте листування написали з раніше невідомого акаунту з нікнеймом « ОСОБА_12 ._» з пропозицією заробити шляхом вкладу грошових коштів в криптовалюту, потерпілий не знаючи що відносно нього здійснюється шахрайські дії здійснив три транзакції на загальну суму 4900 гривень на банківську картку шахраїв № НОМЕР_2 . В подальшому потерпілому, виплати прибутку чи сплачені ними грошові кошти, не повернули.

За тією ж схемою ошукали ОСОБА_13 який перерахував грошові кошти в загальній сумі приблизно 100 000 грн. та ОСОБА_14 який перерахував грошові кошти в загальній сумі приблизно 200 000 грн.

Таким чином, в діях групи осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

01.08.2024 з 08 год. 19 хв. по 08 год. 44 хв. слідчим проведено обшук, автомобіля Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , користувачем якого є особа причетна до вчинення вищевказаних правопорушень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: транспортний засіб Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 01.08.2024 вказані вище речі визнані речовими доказами на підставі ст. 98 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2024 року у справі № 210/6931/23, провадження № 1-кс/210/1231/24 накладено арешт на майно (шляхом накладення заборони відчуження, користування та розпорядження майном), виявлене та вилучене в ході проведення обшуку Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000830 від 11.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме:

- транспортний засіб Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є мати ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , транспортний засіб Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 .

Адвокати - представники власника майна ОСОБА_5 підтримали подане клопотання та просили задовольнити та скасувати арешт майна в частині заборони користування майном щодо тимчасово вилученого майна транспортного засобу Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та повернути його власнику ОСОБА_5 .

Прокурор наддав суду заперечення проти задоволення клопотання щодо скасування арешту в частині заборони користування майном, просив відмовити.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Частиною першою статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до частини 1 статті 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України 2012 року).

Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується для досягнення дієвості кримінального провадження. Норми, викладені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний перевірити можливість досягнення дієвості кримінального провадження без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, що узгоджується із п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, відповідно до якої при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК).

Згідно з п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен: перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів; враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора; взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб; враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Згідно частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів .

Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З метою запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, з метою забезпечення в ході досудового розслідування проведення експертизи транспортного засобу, для виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального проступку, з метою збереження речових доказів накладено арешт на вищевказане майно.

За матеріалами кримінального провадження встановлено, що транспортний засіб Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні ОСОБА_6 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Слідчим суддею встановлено, що 01.08.2024 з 08 год. 19 хв. по 08 год. 44 хв. слідчим проведено обшук, автомобіля Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , користувачем якого є особа причетна до вчинення вищевказаних правопорушень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: транспортний засіб Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 . Постановою слідчого від 01.08.2024 автомобіль Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 визнано речовим доказом на підставі ст. 98 КПК України.

За змістом положень статей 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про подальшу чинність арешту майна, повного чи часткового скасування арешту, слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173, 174 КПК України враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для обвинувачених, третіх осіб.

Відповідні дані мають бути доведені сторонами час розгляду клопотання в порядку статті 174 КПК України, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою попередження можливості зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, тобто арешт майна накладено з метою збереження речового доказу.

В той же час стороною захисту не доведено наявність підстав для скасування арешту в частині заборони користування транспортним засобом Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , а так само й те, що наразі відпала необхідність в арешті транспортного засобу.

На думку слідчого судді подальше збереження накладеного арешту на виявлене і вилучене під час обшуку майно - Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах не порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, тому чинність накладеного арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів слід залишити в силі.

Слідчий суддя враховує, що вилучений під час обшуку транспортний засіб Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який знаходився у фактичному користуванні ОСОБА_6 , відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

За обставин, встановлених органом досудового розслідування, не виключається вірогідність того, що вказаний у клопотанні транспортний засіб може бути об`єктом кримінально протиправних дій, набуто кримінально протиправним шляхом або отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У кожному конкретному кримінальному провадженні при застосуванні видів обтяження, продовження їх чинності - в даному випадку арешту майна, - обов`язково мають бути наявні докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно залишити обмеження (арешт майна) з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, судом встановлено, що транспортний засіб Audi Q7 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 відповідає критерію речового доказу, з метою попередження можливості зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі арештованого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, тому скасування арешту в частині заборони користування є передчасним.

На підставі викладеного, підстав для задоволення клопотання не вбачається.

Керуючись статтями 130, 131, 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які діють в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного згідно ухвали Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 02.08.2024 року у кримінальному провадженні №0000830 від 11.08.2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1