ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1217/24 Справа № 175/6681/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000430 від 06.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

В провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, перебуває кримінальне провадження № 0000430 від 06.02.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2024 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку 15.05.2024 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що майно було вилучено протизаконно, а під час проведення обшуку допущено порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Позиції учасників судового провадження

Адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи із такого.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді чи суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цих підстав накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів провадження Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000430 від 06.02.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

В ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 15.05.2024 р. проведено санкціонований обшук у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке є фактичним місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за результатами якого виявлено та вилучено наступне:

- три паперові конверти оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» на абонентські номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 без сім-карт;

- різнокольоровий блокнот з чорновими записами розміром близько 5Х20 см.;

- CD-R диск марки Axent у паперовому конверті з написом «SASHA 12345»;

- CD-R диск марки SONY у паперовому конверті;

- банківська картка банку «ПУМБ» № НОМЕР_4 ;

- флеш-накопичувач «SanDisk»;

- тендерна та первинна бухгалтерська документація ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 ;

- паперовий конверт ТМ «Нова Пошта» з договорами про надання банківських гарантій ФОП ОСОБА_14 , ФОП ОСОБА_15 , ФОП ОСОБА_16 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_11 ;

- тендерна та первинна документація ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 ;

- договори, видаткові накладні ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 з КЕВ м. Луганськ;

- мобільний телефон Iphone 12 Pro IMEI НОМЕР_5 з сім-картою НОМЕР_6 ;

- системний блок білого кольору S/N НОМЕР_7 .

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України зазначені вище речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000430 від 06.02.2024 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 4261 КК України.

На переконання апеляційного суду таке майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, може містити в собі інформацію, яка має доказове значення і може бути використана, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто мають суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження, а тому незастосування арешту на вказане майно може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаних документів, не допущення їх знищення, приховування, відчуження, перетворення, зникнення неможливо, у зв`язку з чим незастосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.

Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК України, а саме враховані правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для третіх осіб і обраний належний спосіб такого арешту.

Із таким рішенням погоджується і колегія суддів та вважає, що застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження не становить надмірний тягар для власників майна і не порушує баланс між завданнями кримінального провадження та обмеженням права власності.

Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження під час апеляційного перегляду рішення слідчого судді не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищезазначене майно, діяв у спосіб і у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Що стосується доводів апелянта про те, що у органу досудового розслідування не було правових підстав для тимчасового вилучення майна, то вони є безпідставними, зважаючи на таке.

Статтею 167 КПК України передбачено підстави тимчасового вилучення майна.

Відповідно до частини 2 вказаної статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Аналіз вказаної статті свідчить про те, що тимчасово вилученим може бути майно щодо якого наявні лише достатні підстави вважати, що воно відповідає вказаним критеріям, при цьому чинним процесуальним законодавством не передбачено, що такі обставини повинні бути підтверджені доказами на момент вилучення майна.

Доводи сторони захисту про порушення порядку тимчасового вилучення майна також є безпідставними, оскільки відповідно до матеріалів справи майно було вилучено у ході проведення обшуків 15.05.2024 року на підставі ухвал слідчого судді, що підтверджується протоколом обшуків, які наявні в матеріалах справи.

Щодо тверджень апелянта про недопустимість доказів в тому числі і протоколів обшуку, то апеляційний суд такі до уваги не бере, оскільки слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що слідчим було порушено строки подачі вказаного клопотання до слідчого судді, оскільки матеріалами кримінального провадження підтверджено, що вказане клопотання про арешт тимчасово вилученого майна було подано до суду в межах строку, визначеного ст. 171 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги були перевірені апеляційним судом, однак такі є формальними та не дають колегії суддів підстав для скасування належним чином обґрунтованого, мотивованого та законного рішення слідчого судді.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000430 від 06.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України залишити без змін.

Судді: