В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2024 Справа №607/20143/24 Провадження №1-кп/607/1951/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

збоку обвинувачення прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 ,

з боку захисту захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження №0000126 від 21.08.2024, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у Азербайджані, громадянин України, із середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, пенсіонер, раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

установив:

20.08.2024 приблизно о 15:00 у ОСОБА_6 , який перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 20.08.2024 приблизно о 15:00 у ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, тримаючи в правій руці арматуру, наніс один удар в потиличну ділянку з лівого боку ОСОБА_4 .

Внаслідок умисних неправомірних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки волосистої частини голови, яка за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день) - пп. 2.3.1а/, 2.3.3 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Садно за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження (п. 4.6. цих «Правил»).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, при обставинах, викладених вище, визнав повністю. Погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Надав суду показання про те, що був нервовий, оскільки потерпілий обізвав його дружину. Біля їх з потерпілим будинків він один раз вдарив арматурою потерпілого. Зазначив, що вибачається за вчинене. Штраф зможе сплатити.

Під час судових дебатів та в останньому слові висловився про те, що винуватий, більше такого не повториться.

Потерпілий ОСОБА_4 (в обвинувальному акті помилково зазначено його прізвище як « ОСОБА_7 ») в судових дебатах зазначив, що йому все одно, який штраф буде накладено на обвинуваченого, він і так витратив більше коштів на лікування від удару.

Прокурор у судових дебатах просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у максимальному розмірі.

Захисник, не заперечивши прокурору, просив врахувати те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні дружину пенсійного віку.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком; особу винного, який раніше не судимий, є пенсіонером за віком, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність скарг на його поведінку до органу місцевого самоврядування за місцем проживання; відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання; обставини кримінального провадження, зокрема позицію сторін щодо покарання.

Суд не може визнати наявність обставини, яка пом`якшує покарання, про яку зазначено в обвинувальному акті та на яку вказує захисник, - щире каяття.

Так, згідно сформованої судової практики (напр. постанова Верховного Суду у справі № 761/942/23), щире каяття передбачає, крім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки.

У цій справі такої поведінки обвинуваченого під час судового розгляду суд не спостерігав.

При цьому, суд зважає на положення ч. 3 ст. 56 та ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК України, відповідно до яких громадські та виправні роботи, обмеження волі, можливість призначення яких, серед інших покарань, передбачена санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, не застосовуються щодо осіб, які досягли пенсійного віку.

З огляду на наведені обставини, суд приходить до переконання про призначення ОСОБА_8 із альтернативних покарань найменш суворе покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, передбаченому санкцією статті обвинувачення.

Таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Долю речового доказу вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Речовий доказ: CD-R диск із записом події 21.08.2024, - залишити у матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддяОСОБА_1