Справа № 369/6411/22
Провадження №1-кп/369/865/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000337 від 28 квітня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ірпінь Київської області, не заміжня, освіта середня, працює продавцем-консультантом у ФОП « ОСОБА_6 », зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні на обговорення поставлено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 строком на 60 діб у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», яке прокурор мотивував тим, що обвинувачена може переховуватися від суду, впливати на свідків, оскільки вважає, що існують ризики того, що обвинувачена може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, прокурор зазначав про значний суспільний інтерес у справі, який виправдовує тримання обвинуваченої під вартою, враховуючи воєнний стан, з урахуванням суспільного резонансу, що може викликати вказане кримінальне провадження з огляду на військову агресію російської федерації проти України та воєнні дії, що тривають на території України. Прокурор вказував на відсутність у обвинуваченої достатніх соціальних зв`язків, утриманців, що може значно збільшити ризик втечі обвинуваченої. В судовому засіданні зазначила, що ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора з підстав його необґрунтованості належними доказами. Захисник заперечив проти застосування будь-якого запобіжного заходу, оскільки відсутні ризики, які зазначає прокурор та необґрунтована підозра.

Суд, вивчивши клопотання прокурора, наявні матеріали, вислухавши пояснення захисника та думку обвинуваченої, дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На даному етапі суд перебуває на стадії допиту свідків сторони захисту, на повторному виклику якого наполягає сторона захисту, зокрема й сама обвинувачена.

Встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою уникнення відповідальності, зважаючи на конкретні обставини інкримінованого їй злочину та тяжкість покарання, яке їй загрожує, у випадку визнання винуватою в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, з урахуванням відсутності достатніх доказів наявності сталих соціальних зв`язків (не має утриманців), а також враховуючи обставини цієї конкретної справи.

У контексті практики ЄСПЛ, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа Бекчиєв проти Молдови).

Таким чином, враховуючи характер і тяжкість та конкретні обставини інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченої в їх сукупності, стадію судового розгляду (допит свідків сторони захисту), суд дійшов висновку, що на даному етапі розгляду цього конкретного кримінального провадження, підстави для зміни обвинуваченій запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, відсутні, оскільки продовжує існувати ризик переховування обвинуваченої від суду, зокрема відсутні докази наявності у обвинуваченої достатніх соціальних зв`язків (обвинувачена в попередньому судовому засіданні пояснила, що не спілкувалася із батьком понад два роки), а також впливу на свідків сторони захисту, які ще не допитані, але на допиті яких наполягає обвинувачена, суд також враховує суспільний резонанс, що може викликати вказане кримінальне провадження з огляду на військову агресію російської федерації проти України та воєнні дії, що може призвести до негативних наслідків для обвинуваченої, тобто враховуючи існуючий реальний суспільний інтерес у даній справі. Таким чином, у цій конкретній справі вказані обставини виправдовують обмеження права ОСОБА_5 перебувати на волі, в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне. При цьому суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даній стадії розгляду цієї конкретної справи може не забезпечити її належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі.

Крім того, суд, керуючись ч.3 ст.183 КПК України, згідно з якою слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд, враховуючи обставини цієї конкретної справи, дійшов висновку про залишення обвинуваченій ОСОБА_5 як альтернативи даному запобіжному заходу застави у розмірі 10 (десяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2023, що становить 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177-178, 183, 182, 194, 196, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити. Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» на 60 днів з 16.09.2024 року до 14.11.2024 року включно.

Залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу, у розмірі 10 (десяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2023, що становить 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Застава може бути внесена як самою обвинуваченою ОСОБА_5 , так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на банківські реквізити:

Отримувач:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Код отримувача ( код ЄДРПОУ): 26268119

Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ

Рахунок отримувача UA0018661.

Обвинувачена ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на банківські реквізити, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Київський СІЗО».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Київський СІЗО» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово Києво-Святошинський районний суд Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_5 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1