ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2193/24 Справа № 233/921/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

27 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2024 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000097 за ч. 2 ст. 187 КК України відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повернуто прокурору, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2024 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000097 за ч. 2 ст. 187 КК України відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повернуто прокурору. Мотивуючи вказане рішення, суд І інстанції зазначив, що Реєстри матеріалів досудового розслідування, долучені до обвинувальних актів, не містять інформації про дотримання права обвинувачених на перекладача під час досудового розслідування, участь перекладача під час досудового розслідування, у свою чергу копії обвинувальних актів були також вручені обвинуваченим без перекладу російською мовою, про що свідчать відповідні розписки.

На вказану ухвалу суду прокурором подана апеляційна скарга, в якій вона просить ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2024 року скасувати та призначити новий розгляд в суді І інстанції.Вважає, що суд першої інстанції, безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки вийшов за межі предмета судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо меж компетенції суду на цій стадії провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, думку обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора,перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні не в повному обсязі.

Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Ознайомившись зі змістом обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, колегія суддів приходить до висновку, що він повністю відповідає вказаним вище вимогам кримінального процесуального закону.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вимогам ст. 291 КПК України не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті вказані об`єктивна та суб`єктивна сторони кримінального правопорушення, форма участі обвинуваченого у вказаних подіях.

Ті суперечності, на які послався суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт прокурору, на переконання апеляційного суду, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції зазначив, що Реєстри матеріалів досудового розслідування, долучені до обвинувальних актів, не містять інформації про дотримання права обвинувачених на перекладача під час досудового розслідування, участь перекладача під час досудового розслідування, у свою чергу копії обвинувальних актів були також вручені обвинуваченим без перекладу російською мовою, про що свідчать відповідні розписки.

Разом з тим, на думку колегії суддів, наведені обставини не перешкоджають суду встановити істину у справі, оскільки суд має можливість дати оцінку обґрунтованості обвинувачення і прийняти відповідне рішення, а такі недоліки обвинувального акту, на які посилається суд І інстанції, суд має можливість уточнити під час судового провадження.

Верховним Судом у постановi вiд 07.06.2022 року (справа № 126/2847/18) висловлено правову позицію, згідно з якою на слідчого, прокурора або суд не покладено обов`язку залучення перекладача за вiдсутностi клопотання вiд осiб, якi мають таке право, а забезпечення участi перекладача здійснюєсться за умови подання вiдповiдного клопотання та за наявності для цього передбачених законом підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на стадії досудового розслідування ані підозрювані, ані їх захисники жодних письмових клопотань про залучення перекладачів не заявляли, також відсутні будь які зауваження сторони захисту щодо нерозуміння підозрюваними ОСОБА_9 та ОСОБА_10 змісту підозри, обвинувального акту чи інших процесуальних документів. Водночас, слідчим перед початком кожної слідчої (процесуальної) дії за участю ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх захисників роз`яснювались процесуальні права підозрюваних, однак останні фактично з власної ініціативи не виявили бажання реалізувати своє право на використання послуг перекладача.

Крім того, на думку колегії суддів, судом І інстанції не прийнято до увагу, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , є громадянами України, ОСОБА_9 мешкає на території України з 1993 року, а ОСОБА_10 з 1989 року, тобто більше 30 років. В ході досудового розслідування підозрювані повідомляли слідчому та слідчому судді, під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, що мають середню освіту, ОСОБА_10 працював до березня 2022 слюсарем з механіко-складальних робіт в ПАТ «Грета», а у підготовчому судовому засіданні повідомили, що не мають навіть початкової середньої освіти.

У постанові Верховного Суду від 24.04.2023 року (справа № 487/5207/17) зазначено, що відсутність у підозрюваних належної освіти не є безумовною обставиною, яка свідчить про обов`язковість участі навіть захисника у кримінальному провадженні. З огляду на таку позицію суду, колегія суддів приходить до висновку, що недостатня освіта осіб, які хоча і не є за національністю українцями, але є громадянами України, які більше 30 років проживають на території України, комунікують з іншими громадянами, державними та іншими органами, підприємствами та установами, не може бути безумовною підставою для залучення з власної ініціативи стороною обвинувачення перекладача у кримінальне провадження.

Аналізуючи вищевказане, а також обвинувальний акт та оскаржувану ухвалу, враховуючи положення ст. 314 КПК України, колегія суддів суду погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі тих питань, що суд має вирішувати під час підготовчого судового засідання.

Пунктом 13 частиною 1 статті 3 КПК України визначено, що обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення належним чином сформульовано обвинувачення і викладено в ньому фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, вимоги ст. 291 КПК України дотримано, а саме: викладені необхідні відомості, передбачені в цій статті закону, в тому числі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті).

За таких обставин, на думку колегії суддів, порушень вимог чинного законодавства, допущених під час складання та затвердження даного обвинувального акта, які б були б підставами для повернення прокурору обвинувального акта, допущено не було, а наведені в ухвалі суду недоліки обвинувального акта відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не перешкоджають призначенню судового розгляду та за своєю природою не є тими недоліками, які б вказували на невідповідність даного обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є слушною та обґрунтованою, а ухвала суду І інстанції про повернення обвинувального акту прокурору підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді І інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2024 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції,зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалу є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: