Провадження №1-в/127/739/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства.

Клопотання мотивоване тим, що він засуджений до покарання у виді позбавлення волі за вчинення крадіжок. У подальшому були внесені зміни до законодавства, внаслідок чого діяння, за вчинення яких він засуджений, декриміналізовані. Тому вважає, що він має бути звільнений від відбування призначеного йому покарання.

Прокурор вважає, що клопотання має бути задоволене, засуджений звільнений від відбування покарання за вироками від 29.09.2022 та від 18.07.2022 з урахуванням ухвали від 31.03.2023, натомість має відбувати подальше покарання за вироком від 27.01.2022.

Засуджений подання підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання , зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Зі змісту частини другої статті 74 КК випливає, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З матеріалів особової справи випливає, що ОСОБА_4 27.01.2022 засуджений Крижопільським районним судом Вінницької області за частиною третьою статті 185 КК до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Зі змісту вироку випливає, що ОСОБА_4 17.03.2020 заволодів майном на загальну суму 2183,57 грн. і 01.05.2020 500 грн.

Також з матеріалів особової справи випливає, що ОСОБА_4 засуджений 29.09.2022 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за частиною третьою статті 185 КК з урахуванням частини четвертої статті 70 КК до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Зі змісту цього вироку випливає, що ОСОБА_4 у першій декаді січня 2021 року заволодів майном на загальну суму 308,8 грн, 10.02.2021 1112 грн, 12.06.2021 1654,13 грн.

Крім того, в матеріалах особової справи наявна копія вироку Калинського районного суду Вінницької області від 18.07.2022, відповідно до якого ОСОБА_4 засуджений за частиною третьою статті 185 КК з урахуванням частини четвертої статті 70 КК до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Зі змісту цього вироку випливає, що ОСОБА_4 18.07.2021 заволодів майном на загальну суму 2055,37 грн.

Також у матеріалах особової справи наявна копія ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2023, згідно з якою ОСОБА_4 вважається засудженим за вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29.09.2022 за частиною третьою статті 185 КК з урахуванням частини четвертої статті 70 КК до покарання у виді 4 років 6 місяців.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилання відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-ІХ), яким стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) викладена у новій редакції.

Зокрема, зі змісту частини першої статті 51 КпАП випливає, що відповідальність за цією нормою настає у разі дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КпАП встановлена відповідальність за вчинення дії, передбаченої частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України (далі ПК) визначено, що у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 1 січня 2020 року становив 2102 грн. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2020 році для кримінально-правової кваліфікації становив 1051 грн.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 1 січня 2021 року становив 2270 грн. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2021 році для кримінально-правової кваліфікації становив 1135 грн.

Суд враховує, що Верховний Суд (далі ВС) у постанові від 22.08.2024 (справа № 567/507/23) зауважив таке.

Частиною другою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (далі НМДГ). Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 НМДГ.

Аналіз указаних норм закону, як зазначив ВС, свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 НМДГ.

Положеннями частини першої статті 3 КК встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина шоста статті 3 КК).

Аналогічні висновки ВС зробив у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21).

Отже, для вирішення питання щодо наявності правових підстав для приведення вироку щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог чинного законодавства (декриміналізації) необхідно визначити, чи перевищує вартість викраденого ним майна 2 НМДГ, тобто 2102 грн. у 2020 році та 2270 грн. у 2021 році.

Вище суд зазначив, що ОСОБА_4 також засуджений 29.09.2022 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за частиною третьою статті 185 КК і 18.07.2022 Калинівським районним судом Вінницької області за частиною третьою статті 185 КК. Також суд зазначив, що зі змісту наведених вироків випливає, що ОСОБА_4 у першій декаді січня 2021 року заволодів майном на загальну суму 308,8 грн., 10.02.2021 1112 грн., 12.06.2021 1654,13 грн., та 18.07.2021 2055,37 грн. Наведені розміри майна, яким заволодів ОСОБА_4 шляхом вчинення крадіжки менші за законодавчо визначений розмір шкоди, з якої встановлена кримінальна відповідальність. Тому суд вважає, що на підставі частини другої статті 74 КК ОСОБА_4 має бути звільнений від відбування призначеному йому кримінального покарання на підставі вироку Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29.09.2022 та вироку Калинського районного суду Вінницької області від 18.07.2022 у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Крім того, як суд зазначив вище, зі змісту вироку від 27.01.2022 випливає, що ОСОБА_4 17.03.2020 заволодів майном на загальну суму 2183,57 грн. і 01.05.2020 500 грн. Сума викраденого 01.05.2020 майна менша за законодавчо визначений розмір шкоди, з якої встановлена кримінальна відповідальність. Тому суд вважає, що вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.01.2022 має бути приведений у відповідність до чинного закону про кримінальну відповідальність шляхом виключення посилання на засудження ОСОБА_4 за вчинення 01.05.2020 кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК. Разом з тим, ОСОБА_4 має відбувати подальше покарання за цим вироком у зв`язку з вчинення 17.03.2020 кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК.

Керуючись статтями 371, 537 КПК, суд

УХВАЛИВ:

На підставі частини другої статті 74 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі на підставі вироку Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29.09.2022 у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі частини другої статті 74 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі на підставі вироку Калинського районного суду Вінницької області від 18.07.2022 у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.01.2022 до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: