Справа № 727/6191/24
Провадження № 1-кп/727/345/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретар судових засідань ОСОБА_2

сторін кримінального судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 м. Чернівці клопотання прокурора від 18.07.2024 року про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185,ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 289 КК України, В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження застосованого відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185,ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України.

Прокурор посилається на те, що відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та які виправдовують необхідність продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і такі, що зумовлені необхідністю запобіганням спробам - переховуватися останнього від суду, як на території України, так і за її межами із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та передбаченого у разі засудження суворого покарання; - незаконно впливати на свідків, - вчиняти нові кримінальні правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, відсутності міцних соціальних зв`язків, тяжкості вчиненого тяжкого злочину. Вважала, що продовжують мати місце такі ризики, як переховування обвинуваченого від суду, вплив, будучи на волі, ОСОБА_5 на потерпілих, свідків та ризик вчинення нового кримінального правопорушення.

Прокурор просила клопотання задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доводи прокурора по заявленому клопотанню, думку обвинуваченого, який не заперечував проти клопотання прокурора, вислухав думку захисника ОСОБА_4 яка розгляд клопотання прокурора віднесла на розсуд суду, суд зважає на наступне.

Відповідно до п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, визначено обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.

Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 Кодексу).

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців і дана норма закону, регламентується, виключно порядком дій щодо пропозиції сторонам надати свої клопотання, зокрема клопотання сторони обвинуваченого, захисту.

Статтею 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується, тощо.

Судом встановлено, що 28.03.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185,ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 289 КК України

29.03.2024 року ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.05.2024р.

20.05.2024 року строк досудового розслідування продовжено було до 3-х місяців та 22.05.2023 року ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці подовжено термін застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до 26.06.2024 року, який судом було продовжено до 22.08.2024 року.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст. 185,ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 289 КК України, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі "Чанєв проти України", згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення….. Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…». Рішенням, у справі «Москаленко проти України»; визначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено…., є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Отже виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів передбачених ч.4 ст. 185,ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 289 КК України, ризики, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу до останнього, на даний час не змінилися. Зокрема, із врахуванням з`ясованих обставин по заявленому клопотанню, матеріалів доданих до клопотання, останньому пред`явлено обгрунтовану підозру у вчиненні вказаного злочину, яка стороною захисту не оскаржувалася.

На думку суду, наявним є ризики, а саме - переховування ОСОБА_5 від суду; дієвість даного ризику замовлення тяжкістю покарання що загрожує останньому, за вчинення у сфері обігу наркотичних засобів психотропних речовин і їх аналогів та прекурсорів; за що передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі; ризик впливу у разі перебування на волі на потерпілих, свідків, які в судовому засіданні безпосередньо допитані не були, натомість адреси місця їх проживання відомі обвинуваченому при ознайомленні з матеріалами завершення досудового розслідування (при виконанні вимог ст.290 КПК України) та ризик вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення, і даний ризик є дієвим.

За сукупністю з`ясованих обставин справи, стану здоров`я ОСОБА_5 його соціальних зв`язків, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою останнього, буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних ризиків. Судом, при цьому, не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою обвинуваченого за станом здоров`я, з урахуванням того, що обвинуваченому медична допомога надається в умовах ізолятора, відсутності сталих міцних соціальних зв`язків, із урахуванням вимог ст. 178 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 запобіганні вищенаведених ризиків, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід, термін дії якого спливає, в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України. Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду (рішення в справі "Харченко проти України"), при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути розглянута можливість застосування до особи інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно з п.5 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Згідно усталеної практики Європейського суду (рішення в справі "Харченко проти України"), при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути розглянута можливість застосування до особи інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Суд також вважає, що з урахуванням майнового стану обвинуваченого, зазначеного у цій ухвалі, визначений судом розмір застави не буде завідомо непомірним для ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК в ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У випадку внесення застави такі обов`язки покладаються на обвинуваченого строком на два місяці (ч. 7 ст. 194 КПК). Застосовуючи до ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент заставодавцем або обвинуваченим, суд вважає, за необхідне, відповідно до ст.194 ч.5 КПК України, покласти на ОСОБА_5 ряд обов`язків, зокрема: (1) прибувати до суду за першим викликом; (2) не відлучатися із м. Чернівці та Чернівецької області без дозволу суду; (3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; (4) утримуватися від спілкування з будь-якими особами (потерпілими, свідками) з приводу обставин, викладених у обвинувальному акті у кримінальному провадженні та (5) здати на зберігання до відповідних органів Державної міграційної служби України паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які надають право виїзду з України та в`їзду в Україну. Такі обов`язки за своїм характером не є занадто обтяжливими для ОСОБА_5 .

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. пункт 29 рішення у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09 грудня 1994 року, № 303-A; п. 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04).

Керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 176-178, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 від 18.07.2024 року про продовження застосованого запобіжного захоу у вигляді тримання під варитою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185,ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 60 діб, - до 20 вересня 2024 року.

Одночасно, для забезпечення виконання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, визначити заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 210960 грн. яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Чернівці МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ, код 26311401, ТУ ДСА України в Чернівецькій області, рахунок UA8745.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: - прибувати до суду за першим викликом; - не відлучатися із м. Чернівці та Чернівецької області без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання; - утримуватися від спілкування з будь-якими особами (потерпілими, свідками) з приводу обставин, викладених у обвинувальному акті у кримінальному провадженні та здати на зберігання до відповідних органів Державної міграційної служби України паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які надають право виїзду з України та в`їзду в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 20.09.2024 року.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор (№33)» та після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документу, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор (№33)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово суд і прокурора. У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, останній зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали вручити стороні обвинувачення та стороні захисту.

Ухвала суду підлягає оскарженню до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом семи діб з дня її проголошення , а особою яка утримується під вартою в той же період з дня отримання копі/ цієї ухвали.

Ухвалу складено і підписано 23.07..2024р.

Суддя ОСОБА_1