Справа №186/1673/24
Провадження №1-кп/0186/405/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м.Шахтарське

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000487 від 11 вересня 2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Білокуракине, Луганської області, громадянки України, несудимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року (більш точний час встановити не виявилось за можливе) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24 лютого 2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території смт. Білокуракине Луганської області, маючи умисел на зайняття посади в незаконному органі влади у смт. Білокуракине Луганської області та реалізуючи його, вступила в злочинну змову з окупаційними військами Російської Федерації та представниками ЛНР та отримавши від них пропозицію на зайняття посади в незаконному органі влади у смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України, добровільно, умисно, погодилась на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 у червні 2022 року (більш точної дати встановити не виявилось за можливе), будучи громадянкою України, перебуваючи на тимчасово окупованій території у смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної влади, умисно, добровільно зайняла посаду - «специалиста кадрового отдела» филиала «Белокуракинский автодор» ГУП ЛНР «Луганский автодор» (мовою оригіналу), засновником якого є «Министерство инфраструктуры и транспорта луганской народной республики» (мовою оригіналу), не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території України.

В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання про розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України, у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до ч.1 ст.302 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 , подала письмову заяву, складену у присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , в якій зазначила, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України, тобто колабораційна діяльність, а саме у зайнятті посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, згідна із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, а також згідна на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, у вказаній заяві обвинувачена зазначила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження у відсутність учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згідний з розглядом обвинувального акту.

При цьому, у відповідність частині 4 ст.107 КПК України в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироці суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву останньої, в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини та згідна з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини та не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України, повністю доведена.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_3 по ч.2 ст.111-1 КК України правильна, як добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Вирішуючи питання про призначення виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість скоєного нею кримінального правопорушення, у відповідність до ст.12 КК України, скоїла кримінальний проступок, наявність обтяжуючих покарання обставин - судом не встановлено та пом`якшуючих покарання обставин щире каяття, а також дані про особу обвинуваченої неодружена, не працює, раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 має бути призначено покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, без конфіскації майна в межах санкції ч. 2 ст. 111-1 КК України.

Цивільний позов в провадженні не заявлено.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не застосовувалася.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, - суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 11 (одинадцять) років без конфіскації майна.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не застосовувалася.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

На вирок може бути подана скарга до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження у відсутність учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1