КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4983/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001695, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 20.06.2023 року близько 19 години, керуючи тягачем «DAF FT XF 105.460», р/н НОМЕР_1 з напівпричепом «Wielton» р/н НОМЕР_2 , рухаючись по автомобільній дорозі Київ - Одеса у Фастівському районі Київської області у середній смузі для руху в напрямку м. Одеса, в порушенням вимог пунктів 1.5, пп. «б», «д» п. 2.3 ПДР проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, та на 22 км + 350 м даної автомобільної дороги, в порушення вимог п.12.3 ПДР не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впорався з керуванням автопоїздом та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який стояв на проїзній частині даної дороги в середній смузі руху в сторону м. Одеса біля задньої частини свого автомобіля марки «Honda Civic», р/н НОМЕР_3 .

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі, рани середньої третини правої гомілки, закритого перелому обох кісточок правої гомілки, закритої травми грудини: забою нижньої частини правої легені, переломів 8-10 ребер праворуч, що утворилися від дії тупих предметів при ДТП та у своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

За доводами захисника, при призначенні покарання судом в достатній мірі не враховано, що ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, має міцні соціальні зв`язки, дружина обвинуваченого є інвалідом ІІІ групи та перебуває на утриманні останнього. За доводами апелянта, підлягає врахуванню та обставина, що обвинувачений працює водієм та це його єдине джерело доходу.

Просить врахувати, що в матеріалах кримінального провадження відсутня будь-яка медична документація на підтвердження проходження лікування потерпілим ОСОБА_9 , а також відсутня судово-медична експертиза, якою встановлена ступінь тяжкості завданих тілесних ушкоджень потерпілому.

З наведених підстав просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_9 за ч.1 ст.286 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 3000 н.м.д.г.

Потерпілим ОСОБА_9 подані заперечення на апеляційну скаргу захисника, в яких він просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала рішення суду в частині призначеного покарання законним та справедливим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 3 статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , який повністю визнавав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за висунутим обвинуваченням, за згодою учасників судового провадження, в тому числі обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, в зв`язку з чим правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з доводами захисника, що судом необґрунтовано не досліджено медичну документацію на підтвердження проходження лікування потерпілим ОСОБА_9 , а також судово-медичну експертизу, якою встановлена ступінь тяжкості завданих потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки суд за згодою учасників судового провадження розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України учасниками судового провадження не оспорюється та не оскаржується, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3)враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання по ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на визначений строк, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано визнав його щире каяття; обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням встановлених обставин та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що їх обтяжують, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі положень ст.75 КК України звільнив його від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з призначеним ОСОБА_7 покаранням у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на визначений строк, оскільки таке покарання за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів враховує також позицію потерпілого, який у своїх письмових запереченнях на апеляційну скаргу повідомив, що суд першої інстанції виніс справедливе рішення та призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , яке відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. Просить врахувати, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому були спричинені тілесні ушкодження, у зв`язку із чим в подальшому він отримав ІІІ групу інвалідності. За результатами розгляду поданої апеляційної скарги потерпілий просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

За наведених обставин колегія суддів не вбачає законних підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.

Не спростовуються такі висновки суду і доводами, наведеними захисником в поданій апеляційній скарзі.

Оскільки вирок суду, ухвалений щодо ОСОБА_7 , є законним, обґрунтованим та вмотивованим, колегія суддів залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4