Справа № 646/6181/24
№ провадження 1-кп/646/875/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000416 від 27.03.2024 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мурафа Краснокутського району Харківської області, громадянина України, з середньою професійною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 27.03.2024 року, приблизно о 19:00 годині, керував технічно справним автомобілем «Volvo S80», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власника останньому, та рухався по проспекту Гагаріна, в місті Харкові, зі сторони вулиці Південнопроектна, в напрямку проспекту Льва Ландау. Під час руху по АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги п. 12.4, 12.9 (Б), 18.1, Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 18.1 ПДР України «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; п. 12.4 ПДР України «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км год.»; 12.9 (б) ПДР України «Водію забороняється перевищувати Максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил», та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому в цей час знаходився пішохід, рухаючись перевищуючи максимальну допустиму швидкість у населеному пункті, не зупинив керований ним транспортний засіб та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїжджу частину автодороги зправа наліво відносно його руху, по нерегульованому пішохідному переходу, та який за наслідками події від отриманих травм помер на місці дорожньо-гранспортної пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупу №10-12/866-Дм/24 від 18.05.2024 р. пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди отримав ушкодження голови у вигляді садна на тлі синця у зовнішньому куті лівого ока, садна на лівому крилі носу, перелому кісток склепіння та основи черепу зліва, внутрішньо черепні крововиливи, ушкодження тулубу у вигляді прямих переломів 2-7 лівих ребер між лопатковій і біля хребетній лініям, непрямі переломи 2-7 лівих та аналогічні переломи 2-7 правих ребер по переднім паховим лініям, крововилив на задньої поверхні лівої легені, крововилив у черевну порожнину, розрив селезінки, печінки, сечового міхура, розрив лонного зчленування кісток тазу, ушкодження кінцівок у вигляді садна на тлі синця зовнішньої поверхні лівого плеча у верхній третині, рвано-забійної рани тильної поверхні лівої кисті, садна на тлі синця на внутрішній поверхні правого стегна в середньої та нижньої третинах та внутрішньої поверхні правої гомілки по всій її довжині, садна на задньо-бічній поверхні лівого стегна, садна на передній поверхні лівої нижньої кінцівки у проекції колінного суглобу, багато уламкові переломи кісток нижніх кінцівок.

Причиною смерті ОСОБА_8 , стала сукупна травма тіла у вигляд закритої черепно-мозкової трави, травми тулуба з множинними переломами ребер та розривами внутрішніх органів, травми нижніх кінцівок у вигляді множинних уламкових переломів кісток обох кінцівок.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № CE- 19/121-24/9874-IT від 26.04.2024 р., дії водія автомобіля «Volvo S80», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину, не оспорював фактичних обставин та пояснив, що ввечері 27.03.2024 року приблизно о 19:00 годині він їхав по АДРЕСА_3 , рухаючись прямо. Під час руху по проспекту Гагаріна, а саме, в районі приміщення № 314-Б він наблизився до пішохідного переходу, з якою швидкістю вказати точно не може, та не побачив пішохода, що рухався по ньому, при цьому пішохід вдарився об лобове скло транспортного засобу під керуванням ОСОБА_7 . ОСОБА_7 проїхав ще близько 15 метрів та зупинив автомобіль, викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Зазначена подія відбувалась у темну пору доби, вуличне освітлення проїзної частини було повністю відсутнє.

За таких обставин, а також оскільки інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин справи, суд розглядає справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, у суду немає сумніву в добровільності позиції учасників судового розгляду. Судом роз`яснені правові наслідки розгляду даної кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він має середню професійну освіту, одружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Відповідно до досудової доповіді та оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_7 досліджена інформація щодо обвинуваченого свідчить про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, а також повне добровільне відшкодування потерпілій шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність у потерпілої претензій до обвинуваченого, оскільки останній повністю відшкодував заподіяну шкоду, що підтверджується письмовою заявою потерпілої.

Отже, з урахуванням всіх вказаних обставин, суд вважає, що для досягнення цілей покарання, визначених ч. 2 ст. 50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, слід призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 2 статті 286 КК України та вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки.

Оскільки вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення безпосередньо пов`язане з керуванням транспортним засобом та порушенням при цьому ПДР України, що потягло наслідки у вигляді смерті потерпілого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Грубе порушення обвинуваченим правил ПДР України, зокрема, перевищення встановлених обмежень швидкості руху, що в подальшому призвело до тяжких наслідків - смерть людини та звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення керування транспортними засобами не відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, а також меті покарання у розумінні ст. 50 КК України, може створити у суспільстві враження вибіркового правосуддя та буде суперечити принципам верховенства права та невідворотності покарання.

За таких обставин, суд не вбачає можливості виправлення обвинуваченого без відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Водночас, є необхідним наголосити, що думка сторін кримінального провадження при визначенні виду і міри покарання у даному випадку не має вирішального значення з огляду на суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому діяння у сфері безпеки руху, що узгоджується із позицією Верховного Суду (згідно постанови Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі №606/1059/22), позаяк об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є безпека дорожнього руху, життя і здоров`я громадян.

Така позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема, у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

В рамках вказаного кримінального провадження запобіжний захід обвинуваченому продовжувався за клопотанням прокурора, однак, на даний час строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сплив. Арешт транспортного засобу автомобіля «Volvo S80», д.н.з. НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.03.2024 року у справі № 953/2465/24, підлягає скасуванню після набрання вироком суду законної сили.

Цивільний позов не заявлений. Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,

У Х В АЛ И В:

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити від відбування основного призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судові витрати:

- за проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/121-24/9874-ІТ від 26.04.2024. у розмірі 4543,68 грн.,

- за проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/121-24/9555-ІТ від 23.04.2021. у розмірі 4543,68 грн.

Арешт на транспортний засіб автомобіль «Volvo S80», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 29.03.2024 року у справі № 953/2465/24 - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 діб після проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1