печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 08.07.2024 про відмову у клопотанні у кримінальному провадженні № 00000280 від 01.06.2023,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 08.07.2024 про відмову у клопотанні у кримінальному провадженні № 00000280 від 01.06.2023.

В обґрунтування скарги зазначається, що постанова слідчого є необґрунтованою, невмотивованою та прийнятою з суттєвим порушенням КПК України, що є підставою для скасування рішення дізнавача.

Особа, яка подала скаргу, в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомлено.

Дізнавач, рішення якого є предметом оскарження, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не надходили, про причини неявки суду не повідомлено.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим ухвалити рішення по суті скарги у відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для постановлення відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, дійшов такого висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною другою статті 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною третьою статті 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, дізнавачу прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Частиною першою статті 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено пунктом 7 частини першої статті 303 КПК України.

Частиною першою статті 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Відповідно до частини другої статті 223 КПК України підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчим суддею встановлено, що підрозділом дізнання Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000280 від 01.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні подано заяву від 03.06.2024 про визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні № 00000280 від 01.06.2023 та проведення інших слідчих і процесуальних дій у даному кримінальному провадженні.

Постановою дізнавача відділу дізнання Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 08.07.2024 у задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено.

При дослідженні оскаржуваної постанови встановлено, що в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання дізнавач послається на статті 40-1, 55, 110 КПК України та вважає, що клопотання ОСОБА_3 не підлягає задоволенню. При цьому, дізнавач не наводить жодних мотивів, які стали підставою винесення ним постанови про відмову у задоволенні клопотання.

Відповідно до положень статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до частини п`ятої статті 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 110, частини другої статті 220 КПК України постанова, крім змісту обставин, які є підставами для її прийняття, має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Всупереч вказаній нормі, оскаржувана постанова дізнавача від 08.07.2024 не відповідає вимогам, встановленим частиною п`ятою статті 110 КПК України, є невмотивованою, а відтак підлягає скасуванню виходячи з такого.

Відповідно до матеріалів скарги вбачається, що відомості до ЄРДР були внесені за заявою ОСОБА_3 щодо грубого порушення законодавства про працю зі сторони керівництва компанії ТОВ «Розетка. УА», у зв`язку з чим у їх діях можуть бути наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

Частиною першою статті 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною другою статті 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави слідчому судді дійти висновку про законність та вмотивованість рішення дізнавача, а відтак слідчий суддя дійшов висновку, що таких немає, та як наслідок вважає за необхідне скасувати постанову від 08.07.2024, як невмотивовану.

Водночас слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги в частині визнання бездіяльності дізнавача Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000280 від 01.06.2023, з огляду на те, що кримінальним процесуальним законодавством не передбачено визнання бездіяльності, оскільки, згідно зі статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатом розгляду скарги може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити чи вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Крім того, слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги в частині зобов`язання дізнавача провести слідчі дії, допити та вручити підозру правопорушникам, оскільки слідчий, дізнавач та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, відповідно до частини першої статті 36, частини п`ятої статті 40, частини четвертої статті 40-1 КПК України.

Крім того, слідчий суддя відмовляє у задоволенні вимог скарги в частині зобов`язання дізнавача, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000280 від 01.06.2023, визнати ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, оскільки дана вимога є передчасною.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-35, 55, 110, 220, 303-304, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача відділу дізнання Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 08.07.2024 про відмову у клопотанні у кримінальному провадженні № 00000280 від 01.06.2023.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1