Справа № 190/1964/24
Провадження №1-кс/190/386/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м.П`ятихатки

Слідчий суддя П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , представника скаржника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_5 звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, що накладений в рамках кримінального провадження №0000441 від 08.09.2024 року.

Клопотання мотивовано тим, що 13 вересня 2024 року слідчим суддею П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 задоволено клопотання прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 08.09.2024 за № 0000441 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та накладено арешт на автомобіль марки RENAULT MAGNUM білого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , та знаходиться в користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; н/причеп бортовий - НОМЕР_4 номер шасі НОМЕР_5 сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_6 , який на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_7 належить ОСОБА_8 , та знаходиться в користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місцем зберігання вказаного майна визначено територію подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_7 та будь-яким іншим особам відчуження, розпорядження та використання арештованого майна.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_5 зазначає, що в ході досудового розслідування по справі вже проведено огляди місця, автомобіля та інші необхідні слідчі дії; з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно власності ОСОБА_6 та ОСОБА_8 або користувача ОСОБА_7 , на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна. Окрім того, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту зазначеного майна. На теперішній час вилучене майно знаходиться за якоюсь невідомою адресою: АДРЕСА_1 , яка не має жодного відношення до відділу поліції. Власникам майна невідомо чи належним чином їх майно зберігається та охороняється. Також адвокат ОСОБА_5 вказує на те, що відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 або користувача ОСОБА_7 , кримінальне провадження не порушувалося органами досудового розслідування, останні не повідомлялися про вчинення будь-яких кримінальних проваджень, передбачених особливою частиною КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 або користувач ОСОБА_7 не є підозрюваним чи обвинуваченим, або особою, яка в силу Закону України несе цивільну відповідальність за шкоду чи збитки завдану діями підозрюваного, обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння. Крім того, з моменту арешту майна минув уже місяць, підозра відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 або користувача ОСОБА_7 , не пред`явлена, тому відсутня потреба в перебуванні майна під арештом, тож він підлягає скасуванню. Оскільки майно перебуває на невідомій території, під відкритим небом, псується, а власники та володілець майна не можуть ним користуватися та заробляти кошти, оскільки їхнє право порушено, а працівники Поліції за понад місяць не розслідують кримінальне провадження, не вживають необхідних заходів, щодо вирішення питання та повернення арештованого майна. Окрім того, адвокат ОСОБА_5 звертає увагу суду, що потерпілих від кримінального провадження так і не встановлено за більше як місяць, тобто кримінальне провадження порушено за фактом, ч. 1 ст. 246 КК України: Незаконна порубка або незаконне перевезення, зберігання, збут лісу. Однак, кому та які збитки заподіяно невідомо. Стосовно незаконного перевезення, зберігання чи збуту лісу також будь-які підтверджуючі документи чи свідки в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримав вимоги клопотання з підстав, викладених в самому клопотанні та просив його задовольнити. Зазначив, що після вилучення, автомобіль майже місяць знаходиться навіть не на території поліції, ніякі слідчі дії не проводяться.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та просили відмовити в його задоволенні. Зазначили, що по даному кримінальному провадженню проводяться слідчі дії і на даний час існує нагальна потреба в продовженні застосування арешту майна з метою збереження речових доказів.

Крім того, слідча ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_9 не надав документи які б могли підтвердити межі належної йому земельної ділянки. Тому слідчим зроблено відповідні запити, є необхідність в допиті землевпорядника, щодо належності земельної ділянки, на якій були спиляні дерева. Також слідча зазначила, що коли поліція виявила автомобіль, останній був затягнутий тентом і візуально не можливо встановити що в ньому знаходиться. Як пояснив водій, автомобіль завантажений дровами.

За клопотанням адвоката ОСОБА_5 в судовому засіданні були допитані свідки.

Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 (особа, у користуванні якої перебувало майно) пояснив, що йому зателефонував ОСОБА_10 і попросив перевезти насіння сояшника. Однак, коли він приїхав, з`ясувалося, що сояшник ще не дозрів і ОСОБА_10 попросив його перевезти дрова з одного місця на друге, приблизно за 100 метрів. Знайомі ОСОБА_10 погрузили дрова в машину і причіп. Коли закінчили завантажувати дрова, приїхали працівники поліції. Йому відомо, що дрова належали ОСОБА_9 , оскільки знаходились на території його домоволодіння; документи, які б підтверджували належність цієї території ОСОБА_9 , а також законність придбання дров, йому не надавали. Ці події відбувались в с.Лихівка, назва вулиці і номер будинку йому невідомі; територія домоволодіння не огорожена. Про те, що територія домоволодіння належить ОСОБА_9 йому відомо зі слів ОСОБА_9 . Також пояснив, що автомобіль з причепом стояв у дворі на одному місці; дрова частково були напиляні, і в його присутності також ще пиляли у дворі. Автомобіль разом з причепом та напиляними дровами забрали працівники поліції.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він випилював дерева на території свого домоволодіння, які могли впасти і пошкодити належні йому будівлі, а також дерева в лісосмузі біля свого домоволодіння, оскільки ці дерева затіняли поле, на якому він вирощував сільськогосподарські культури. В минулому році він з сином також пиляли дерева, які їм заважали. Коли завантажили машину дровами, приїхали працівники поліції. Він пропонував працівникам поліції оглянути місця, де росли дерева, але вони цього не зробили. Огляд було проведено лише через 2-3 дні, зафіксовано скільки ним спиляно дерев. ОСОБА_11 зростали на належній йому земельній ділянці, на яку в нього є документи. В цьому домоволодінні він проживає з 2013 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що домоволодіння АДРЕСА_2 він придбав у ОСОБА_13 в 2008 році і проживав в ньому приблизно три роки, після чого продав його, але документи не переоформлював. Яка територія належної йому земельної ділянки, йому невідомо. Він її не приватизував, але вважає що має на неї право власності, відповідно до договору купівлі-продажу будинку. Претензій відносно того, що біля його двору і в дворі випилювали дерева, він не має.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи та надані слідчим матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000441, слідчий суддя прийшов до висновків, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, матеріалами досудового розслідування підтверджується причетність автомобіля марки RENAULT MAGNUM разом з напівпричепом, який знаходиться в користуванні ОСОБА_7 до події, що мала місце 08.09.2024 року.

Постановою слідчого вказаний автомобіль та напівпричеп бортовий визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2024 року накладено арешт на автомобіль марки RENAULT MAGNUM білого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 та н/причел бортовий - НОМЕР_4 номер шасі НОМЕР_5 сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_6 шляхом заборони ОСОБА_7 та будь-яким іншим особам відчуження, розпорядження та використання арештованого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.

В даному випадку метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів та запобігання його знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування, а підставою - наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно с знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди його вчинення, та яке може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, у зв`язку з чим слідчим було визнано речовим доказом.

Станом на час розгляду клопотання про скасування арешту майна, досудове розслідування вказаного кримінального правопорушення не завершене.

Варто зазначити, що арешт на майно було накладено у відповідності до законодавства та обґрунтовано. З матеріалів справи слідує, що майно, на яке накладено арешт, може бути предметом кримінального правопорушення, факт якого ще розслідується і вилучений автомобіль та напівпричеп визнано речовими доказами. Під час досудового розслідування можуть виникати питання пов`язані з безпосереднім дослідженням цих речових доказів, на підставі яких можуть бути встановлені обставини та факти, що мають значення для кримінального провадження. Слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на майно було націлене не на позбавлення заявника його майна, а виключно на те, щоб тимчасово припинити можливість користуватися та розпоряджатися цим майном до завершення відповідних процедур, а тому слідчий суддя не може погодитись із доводами адвоката щодо надмірного втручання у право власності його довірителя.

Отже, відмовляючи в задоволенні клопотання, суд виходить із того, що потреби кримінального провадження, зокрема, які зумовлюють необхідність збереження в належному стані речових доказів та можливість їх дослідження в подальшому, переважають над особистими потребами особи, а передача особі такого майна та можливе його використання не гарантують в повній мірі збереження в належному стані доказу.

Керуючись ст.ст.170-175 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5 про скасування арешту майна - відмовити.

Повний текст ухвали проголо шено 18 жовтня 2024 року о 08 год. 30 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1