УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань (далі - ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що 06.08.2024 засобами поштового зв`язку ОСОБА_4 направив заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Однак, станом на день звернення до суду з даною скаргою відомості до ЄРДР не внесено.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила зобов`язати уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, внести відомості до ЄРДР за ОСОБА_4 заявою від 13.08.2024.

У судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримує.

Уповноважена особа ДБР у судове засідання не з`явилася, на електронну адресу суду надійшов лист заступника керівника відділу Головного слідчого управління ДБР, в якому вказано, що згідно з відомостями електронного документообігу ДБР серед зареєстрованої кореспонденції заяви ОСОБА_4 або його представника від 06.08.2024 не значиться, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні скарги.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 107, ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників процесу та без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 303 КПК України визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати, зокрема, в бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Тобто, аналізуючи вищевказані статті КПК України можна дійти висновку про те, що в даному випадку йдеться мова про обов`язок уповноваженої законом службової особи, після отримання заяви (повідомлення), яка містить дані про кримінальне правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР.

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену у листі від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17) «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», внесення відомостей про кримінальне правопорушення не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях - вносяться лише визначені як такі, що, на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених раніше.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення повинна містити об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину /час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину.

Початок досудового розслідування без законних на те підстав є порушенням принципів верховенства права, законності та інших принципів, передбачених ст. 7 КПК України, а також вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якими органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У змісті поданої адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 скарги зазначено, що 06.08.2024 ОСОБА_4 направив до ДБР заяву про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, однак, станом на день розгляду даної скарги відомості до ЄРДР внесеними не були, у зв`язку із чим останній змушений був звернутися з даною скаргою до суду.

При цьому, суд зазначає, що в прохальній частині даної скарги адвокат ОСОБА_3 просить суд зобов`язати посадових осіб ДБР внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 125, ст. 426-1, ст. 358 КК України та визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.

Так, до даної скарги долучено: копію скарги (з додатками) для органу дізнання; докази направлення ДБР повідомлення про кримінальне правопорушення, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правової допомоги.

Таким чином, суд зауважує, що з матеріалів даної скарги не можливо встановити, яку саме заяву та від якої дати було скеровано ОСОБА_4 до ДБР, оскільки у змісті даної скарги представник зазначає, що ОСОБА_4 направи до ДБР заяву про вчинення кримінального правопорушення, тоді як в прохальній частині даної скарги просить зобов`язати внести до ЄРДР відомості за фактом повідомлення ОСОБА_4 вчинення відносно нього кримінальних правопорушень, при цьому, до скарги направленої заяви або ж повідомлення не додає.

Окрім того, варто зазначити про те, що будь-які відомості про отримання уповноваженою особою ДБР заяви ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутні, оскільки до матеріалів скарги долучено лише докази направлення такої заяви, але не долучено доказів її отримання органом досудового розслідування.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, скаржником не доведено та слідчим суддею не встановлено факту наявності заяви або ж повідомлення ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, її отримання уповноваженими особами ДБР, що в свою чергу свідчить про відсутність бездіяльності останніх, а відтак суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 214, 303, 307, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1