Провадження № 1-кс/643/2322/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові, клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у криміналних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0006269, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

встановив:

Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0006269 від 13.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що починаючи з 09.04.2022 громадянин України, ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу України, обіймаючи посаду старшого спеціаліста-криміналіста слідчого відділення відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, з власної ініціативи, добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та співпрацював з представниками збройних формувань рф, які здійснили окупацію м. Вовчанська, Чугуївського р-ну, Харківської обл., тобто вчинив державну зраду.

Так, після 09.04.2022, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні Вовчанського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, розташованому за адресою: вул. Торгова, 2, м. Вовчанськ, Чугуївський р-н., Харківська обл., добровільно погодився активно співпрацювати з представниками окупантів та, з метою надання допомоги останнім, виконував їх незаконні протиправні вказівки, здійснюючи у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області, функцій поліції щодо підтримання громадського порядку на території тимчасово окупованого м. Вовчанська, безпосередньо здійснюючи патрулювання у місті разом з військовими рф.

Одночасно із цим, починаючи з 09.04.2022, у точно не встановлені досудовим розслідуванням дні та час ОСОБА_5 разом з військовими окупаційної влади, одягнутий у військову форму з розпізнавальними знаками представників рф, а саме: «МВД полиция» та «z», ніс службу на блок посту, розміщений окупантами на мосту по вул. Гурканівській у м. Вовчанську, Чугуївського р-ну, Харківської обл., де особисто перевіряв документи водіїв та оглядав автомобілі.

Також встановлено, що ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу України, обіймаючи посаду старшого спеціаліста-криміналіста слідчого відділення відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, маючи злочинний умисел на вчинення колабораційної діяльності, у період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, перебуваючи на тимчасово окупованій території Чугуївського р-ну, Харківської обл., а саме м. Вовчанську, Чугуївського р-ну, Харківської обл., за попередньою змовою з невстановленими представниками окупаційної влади рф, з метою надання допомоги останнім, добровільно обійняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «Управление внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», а саме: посаду «оперуполномоченного отделения уголовного розыска отделения полиции № 3 (дислокация г. Волчанск) Военно-гражданской администрации Харьковской области».

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених - ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану; - ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме: у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що у власності ОСОБА_5 перебуває автомобіль ВАЗ 21099 номер та серія знака НОМЕР_1 2002 року випуску (VIN НОМЕР_2 ).

14.08.2024 у спосіб, передбачений ст. 135 КПК України, повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Санкціями ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачено як як вид покарання конфіскацію майна та для її забезпечення наявні підстави для накладення арешту на власність ОСОБА_5 , а саме: автомобіль ВАЗ 21099 номер та серія знака НОМЕР_1 2002 року випуску (VIN НОМЕР_2 ).

Оскільке існує ризик відчуження майна, існує необхідність забезпечення його конфіскації та запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та збереження майна у первісному вигляді.

Прокурор у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій клопотання підтримав, просив задоволити та розглянути клопотання за його відсутністю.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до наявних у матеріалах клопотання документів, підозрюваний перебуває у розшуку.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не прибуття когось із них у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, не суперечить його загальним засадам.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій серед низки іншого зазначає порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформуання заінтрересованих осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном, з метою конфіскації як виду покарання у кримінальному провадженні № 0006269 від 13.08.2024, а саме: автомобіль ВАЗ 21099 номер та серія знака НОМЕР_1 2002 року випуску (VIN НОМЕР_2 ), яке перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зберігання майна, зазначеного у другому абзаці, визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19.11.2012 № 1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1