Єд. унік. № 243/6338/24
Провадження № 1-кп/243/869/2024
УХВАЛА

Іменем України

14 листопада 2024 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000566 від 02 липня 2024 на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м.Мирний Республіки Саха, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, особи з інвалідністю ІІІ групи, не працевлаштованого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Згідно подальших Указів Президента України, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента № 3684-ІХ від 08.05.2024, з 14 травня 2024 строком на 90 діб.

05 червня 2024 приблизно о 10 год. 00 хв., точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив по АДРЕСА_1 . У вказаний час, у вказаному місці, у ОСОБА_5 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій протиправний, корисливий, злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 того ж дня у той же час, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти довести його протиправні дії до кінця, розуміючи, що посягає на чужу власність, на яку не має ніякого права, передбачаючи спричинення майнової шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, таємно, через незачинену хвіртку незаконно проник до території подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Після цього відкрив незачинені двері квартири АДРЕСА_3 вказаного подвір`я та проник у приміщення квартири, звідки таємно викрав мобільний телефон торгової марки Xiaomi Redmi A1 (220733SG) в корпусі блакитного кольору, вартістю 1758 грн. 00 коп., цифровий ТВ приймач торгової марки World Vision модель Т62М, вартістю 278 грн. 67 коп., що належить ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2036 грн. 67 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло та вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні захисник просив закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки 09.08.2024 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, відповідно до якого стаття 51 КУпАП була викладена в новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна наразі вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Виходячи з вищевикладеного, з 09.08.2024 дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до 3028 грн., а отже внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , оскільки вартість майна за кримінальним правопорушенням становила 2036,67 грн.

Обвинувачений підтримав позицію захисника, також просив суд закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, з огляду на наступне.

Законом України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 №3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.3 ст.479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до зазначених норм Податкового кодексу України платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 встановлений в розмірі 3028, 00 грн. (ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2024 рік).

З огляду на викладене, для кваліфікації дій особи за відповідною частиною статті 185 КК України необхідне встановлення наявності суспільно-небезпечного наслідку у вигляді заподіяної потерпілому майнової шкоди, вартість якої перевищує 3028,00 грн.

Судом встановлено, що за пред`явленим ОСОБА_5 обвинуваченням датою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, є 05 червня 2024.

На вказану дату вартість майна для кваліфікації дій особи як дрібного викрадення чужого майна (ст.51 КУпАП), визначалась відповідно до Закону України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна, за яким викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 605,60 грн.. Враховуючи, що Законом №3886-ІХ ст.51 КУпАП була викладена в новій редакції, що передбачає вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення у розмірі, який не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3028,00 грн., чинність попередньої редакції як правової норми була припинена, що, як наслідок, виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності за діяння, яке станом на дату судового розгляду не є кримінально-караним.

Згода обвинуваченого ОСОБА_5 на закриття кримінального провадження стосовно нього з підстави втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, була безпосередньо підтверджена ним в судовому засіданні.

З огляду на викладене, судом встановлена передбачена законом сукупність умов, достатніх для закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме: 1) наявність відповідної норми, яка передбачає таке закриття (п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України); 2) клопотання захисника, як сторони кримінального провадження, про закриття кримінального провадження; та 3) згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Отже, суд вважає встановленою підставу для закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачену п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, а тому приймає рішення про закриття кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати згідно ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до положень статті 100 КПК України, речові докази слід залишити власнику.

Керуючись ст.ст. 12, 46, 286 ч.1 КК України, ст.ст.100, 284-286, 288 ч.3 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000566 від 02 липня 2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/105-24/4711-ТВ від 08.07.2024 у сумі 3029,12 грн.

Речові докази: мобільний телефон торгової марки Xiaomi Redmi A1 (220733SG) в корпусі блакитного кольору та цифровий ТВ приймач торгової марки World Vision модель Т62М, які зберігаються у ОСОБА_6 , залишити за належністю цьому власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 14.11.2024 о 15-55 год.

Суддя ОСОБА_1