г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4838/24
Номер провадження 1-кп/213/385/24
В И Р О К

Іменем України

29 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянув у приміщенні Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у спрощеному провадженні кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000101 від 23 вересня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Кір`янка Страшенського району Республіка Молдова, громадянина України, який має неповну середню освіту, офіційно не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий: 20 серпня 2024 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 01 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 рік, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

у скоєнні кримінальних проступків, які передбачені ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в січні 2024 року, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 в мережі Інтернет, знайшов оголошення про виготовлення та продаж посвідчення водія. Після чого, ОСОБА_3 маючи на меті отримати посвідчення водія категорії «А1, А, В1, В, С1, С», знаючи про встановлений законом порядок отримання посвідчення водія, яке відповідно до ч. 2 ст. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску до керування транспортним засобом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортним засобом, при цьому усвідомлюючи, що він не має передбачених діючим законодавством підстав на його отримання та користування, у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел направлений на пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його подальшого використання, у додатку для спілкування користувачів соціальної мережі «ТЕЛЕГРАМ» в невстановлений досудовим розслідуванням час домовився з невстановленою особою, за грошову винагороду у сумі 15 000,00 гривень виготовити підроблене посвідчення водія, з зображенням власної фотокартки, прізвищем, ім`ям та по батькові « ОСОБА_3 », а також його анкетних даних, тобто підробити посвідчення, яка погодилась його виготовити.

Далі, продовжуючи реалізовувати свій кримінально протиправний умисел направлений на пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його використання, в січні 2024 року (в ході досудового розслідування встановити більш точний час не виявилось можливим), ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , у додатку для спілкування користувачів соціальної мережі «ТЕЛЕГРАМ», переслав невстановленій в ході досудового розслідування особі засоби вчинення кримінального правопорушення, а саме: одну фотокартку з його зображенням розміром 3х4 см, для подальшого її поміщення на посвідчення водія, свої повні анкетні дані, з метою їх подальшого використання та зразок власного підпису.

Таким чином, ОСОБА_3 усвідомлюючи кримінально протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, надавши невстановленій досудовим розслідуванням особі власні анкетні дані та власну фотокартку, домовився з невстановленою досудовим розслідування особою про перерахування грошової винагороди в сумі 15 000,00 гривень. Цим він створив сприятливі умови для доведення невстановленою досудовим розслідуванням особою кримінально протиправного наміру щодо здійснення підроблення національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Після цього, невстановлена в ході досудового розслідування особа, в невстановлений в ході досудового розслідування час, місці, використовуючи отриману від ОСОБА_3 фотокартку розміром 3х4 см з його зображенням та анкетних даних, виготовила підробне посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий ТСЦ 4845 від 14 травня 2021 року, із правом керування транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, С1, С.

Далі, в невстановлений досудовим розслідуванням час, невстановлена особа, перебуваючи у відділенні поштового зв`язку «Нова Пошта», за грошову винагороду в сумі 15 000,00 гривень, переслала ОСОБА_3 завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий ТСЦ 4845 від 14 травня 2021 року, із правом керування транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, С1, С, яке останній отримавши в січні 2024 року у відділенні № НОМЕР_2 НОВА ПОШТА, за адресою: АДРЕСА_3 , почав зберігати при собі завідомо підроблене посвідчення з метою подальшого використання.

Згідно з відповіддю з ТСЦ МВС №1248 від 31 жовтня 2024 року №31/29/1248/24-11120-2024, відповідно до бази даних ЄДР МВС, станом на 31 жовтня 2024 року, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься відомості:

Про видачу 29 березня 1995 року ВСЕР ДАІ з обслуговування Снігурівського, Жовтневого, Березнегуватського районів УДАІ УМВС посвідчення водія серії НОМЕР_3 , з правом керування транспортним засобом категорії -А,В,С-. НОМЕР_4 посвідчення водія має статус «загублений».

Про видачу ІНФОРМАЦІЯ_4 , Миколаївській та Херсонській областях посвідчення водія серії НОМЕР_5 , 3 правом керування транспортним засобом категорії -A1,A,B1,B,C1,С-. НОМЕР_4 посвідчення водія має статус «зданий на збереження».

Також інформуємо, що зазначене в запиті посвідчення водія серії НОМЕР_1 видавалось 16 березня 2018 року ТСЦ МВС №0546 PСЦ ГСЦ у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дане посвідчення водія має статус «виданий».

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/104-24/40891-ДД від 16 жовтня 2024 року у пред`явленому ОСОБА_3 23 вересня 2024 року працівникам поліції посвідченні водія серії НОМЕР_1 фонові графічні зображення, текстова інформація, серійний номер бланку на зворотному боці з реквізитами виготовлювача, а також персональні дані нанесені термографічним способом із використанням знакодрукуючого пристрою, зображення найменувань категорій транспортних засобів, дат та група крові на зворотному боці виконана способом ретрансферного друку, бланк посвідчення не відповідає за способами друку та наявністю спеціальних елементів захисту бланкам посвідчень водія встановленого зразка (виготовленим на ПК «Україна»).

Окрім цього, 23 вересня 2024 року приблизно о 07:00 годин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись за кермом автомобіля ВАЗ 21063 білого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_6 по АДРЕСА_4 , де був зупинений працівниками патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на використання завідомо підробленого документу. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 є підробленим, оскільки він раніше придбав зазначене посвідчення за допомогою соціальної мережі «ТЕЛЕГРАМ», всупереч Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №340 від ІНФОРМАЦІЯ_6 , у відділенні № НОМЕР_2 НОВА ПОШТА, за адресою: АДРЕСА_3 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий ТСЦ 4845 від 14 травня 2021 року, із правом керування транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, С1, С. Надав співробітникам поліції вищевказане посвідчення водія серії НОМЕР_1 , і таким чином використав завідомо підроблений документ.

У зв`язку з тим, що у співробітників поліції виникли сумніви щодо справжності наданого документу ОСОБА_3 , на місце було викликано СОГ Відділення поліції №7 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Так, 23 вересня 2024 року у період часу з 07:30 до 07:40 години, біля будинку АДРЕСА_4 , у присутності двох понятих, в ході огляду місця події було вилучено підроблене посвідченні водія серії НОМЕР_1 заповнене на ім`я « ОСОБА_3 ».

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/104-24/40891-ДД від 16 жовтня 2024 року у пред`явленому ОСОБА_3 23 вересня 2024 року працівникам поліції посвідченні водія серії НОМЕР_1 фонові графічні зображення, текстова інформація, серійний номер бланку на зворотному боці з реквізитами виготовлювача, а також персональні дані нанесені термографічним способом із використанням знакодрукуючого пристрою, зображення найменувань категорій транспортних засобів, дат та група крові на зворотному боці виконана способом ретрансферного друку, бланк посвідчення не відповідає за способами друку та наявністю спеціальних елементів захисту бланкам посвідчень водія встановленого зразка (виготовленим на ПК «Україна»).

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення - проступки, які передбачені ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 КК України як пособництво у підробленні посвідчення з метою використання його іншою особою та ч.4

ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документу.

До обвинувального акта додана письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Згідно з частиною 2 статті 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Дослідив зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 КК України як пособництво у підробленні посвідчення з метою використання його іншою особою та ч.4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документу.

В пункті першому Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року, звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які передбачені ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, які у відповідності до статті 12 цього Кодексу є кримінальними проступками, особу винуватого, який не працює, раніше судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України є рецидив кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2024 року ОСОБА_3 визнано винуватим за ч.1 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 01 рік, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 01 рік.

Отже обвинувачений ОСОБА_3 вчинив дані кримінальні правопорушення як до постановлення вищевказаного вироку від 20 серпня 2024 року, так і після, при цьому - кримінальне правопорушення за ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України вчинив до ухвалення вироку, за ч. 4 ст. 358 КК України після ухвалення вироку.

Відповідно до п.20 ППВСУ №7 від 24 жовтня 2003 рокупередбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) (2341-14) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК Україна, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.25 ППВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК (2341-14 ): спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винуватого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі із застосуванням ч. 4 ст.70, ч.1 ст.71 та ст. 72 КК України.

Суд вважає, що така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування у неї звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень. Підстав для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, суд не бачить.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України:

Визнані як документ 6 відеозаписів із нагрудних камер та відео реєстратора службового автомобіля працівників патрульної поліції у складі екіпажу «Буран-303», збережені на ДВД диск, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження №0000101 від 23 вересня 2024 року - залишити при ньому.

Визнана як документ відповідь №31/29, 1248/24-11120-2024 від ТСЦ МВС №1248, яка зберігається у матеріалах кримінального провадження №0000101 від 23 вересня 2024 року - залишити при ньому.

Речові докази у виді посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які зберігаються у матеріалах кримінального провадження №0000101 від 23 вересня 2024 року - залишити при ньому.

Витрати на залучення експерта стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі

ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368 - 371, 373, 374, 381 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - проступку, який передбачений ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 та призначити покарання у виді 01 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70, 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі.

Визнати винуватим ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - проступку, який передбачений ч. 4 ст. 358 та призначити покарання у виді 01 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2024 року та призначити ОСОБА_3 остаточно покарання до відбування у виді 01 (одного) року 02 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Визнані як документ 6 відеозаписів із нагрудних камер та відео реєстратора службового автомобіля працівників патрульної поліції у складі екіпажу «Буран-303», збережені на ДВД диск, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження №0000101 від 23 вересня 2024 року - залишити при ньому.

Визнана як документ відповідь №31/29, 1248/24-11120-2024 від ТСЦ МВС №1248, яка зберігається у матеріалах кримінального провадження №0000101 від 23 вересня 2024 року - залишити при ньому.

Речові докази у виді посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які зберігаються у матеріалах кримінального провадження №0000101 від 23 вересня 2024 року - залишити при ньому.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи №СЄ-19/104-24/40891-ДД від 16 жовтня 2024 року в розмірі 1 989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 75 коп.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1