Провадження № 1-в/537/109/2024
Справа № 536/1688/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2024 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Крюківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука подання начальника Крюківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_5 про звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння,

установив:

До суду звернулась начальник Крюківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_5 з поданням відповідно до якого просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_6 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

В обґрунтування подання зазначено, що вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19.03.2024 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 2 роки. Вирок був прийнятий до виконання Крюківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області 25.04.2024. 03.05.2024 ОСОБА_6 роз`яснено порядок та умови звільнення з випробуванням. 09.08.2024 набув чинності закон про декриміналізацію дрібних крадіжок, а саме Закон «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відповідно до якого підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян на момент вчинення правопорушення. Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Згідно Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік" з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 2 684 грн. На 01 січня 2023 року ця сума складала 2 684 грн. Так, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Вартість викраденого майна складає 1 500 грн 00 коп. Враховуючи вищевикладене, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України начальник Крюківського РВ звернулась до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_6 за вироком Кременчуцького районного суду від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

В судовому засіданні представник Крюківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 подання підтримала з підстав, що в ньому зазначені.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся згідно чинного законодавства.

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні подання підтримав.

Суд, вислухавши пояснення представника Крюківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області та прокурора, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, особову справу засудженого, дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19.03.2024 встановлено, що 26 червня 2023 року, приблизно о 18 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час користування транспортним засобом Mazda 323F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким незаконно заволодів, знаходячись поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , таємно, виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, затвердженого Законом України №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, який продовжував діяти станом на час вчинення кримінального правопорушення, шляхом вільного доступу, з бардачка автомобіля Mazda 323F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , викрав гаманець, в якому знаходились 3 купюри номіналом по 500 гривень кожна, на загальну суму 1 500 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_7 .. Викраденим ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Згідно зазначеного вироку ОСОБА_6 , 26.06.2023 спричинив потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 1 500 грн., його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_6 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна" № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Частиною 3 ст. 51 КУпАП було встановлено, що викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2023 році на час, до якого відносяться інкриміноване ОСОБА_6 діяння згідно вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19.03.2024 крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268 грн 40 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 268 грн 40 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, до ст. 51 КУпАП були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Аналогічний висновок відображено у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі № 567/507/23.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 вчинив 26.06.2023.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 684 грн (1342*2=2 684).

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_6 майна 26.06.2023 становила 1 500 грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2 684 грн, то суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку з усуненням караності діяння.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання та звільнення засудженого за діяння, караність якого законом усунена, від покарання, призначеного вироком у відповідності до ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-IX від 18.07.2024 року, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд,

постановив:

Подання начальника Крюківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_5 про звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 березня 2024 від призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Виключити з вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 березня 2024 року ч. 1 ст. 70 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1