Справа № 146/521/24
Провадження №11-кп/801/1102/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Вінниці апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.08.2024 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 10.01.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тетіїв Київської області українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- 17.09.2002 року Оратівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- 03.07.2008 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

- 06.02.2008 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та 6 місяців.

- 09.07.2012 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

- 25.11.2016 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила скасувати вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.08.2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Ухвалити новий вирок, яким на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання 3 випробуванням, визначивши йому іспитовий строк.

Вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.08.2024 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в загальній сумі 6058,24 грн (шість тисяч п`ятдесят вісім гривень 24 коп.).

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

У невстановлені в ході проведення досудового розслідування час та день, але не пізніше жовтня 2023 року ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, перебуваючи у с. Куяльник Мукачівського району Закарпатської області придбав у невстановлений в ході проведення досудового розслідування спосіб бойовий припас, а саме одну оборону осколкову ручну гранату «Ф-1».

Придбавши вказану гранату ОСОБА_7 перевіз її до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 та продовжив її там зберігати до тих пір поки її не було виявлено та вилучено 10.01.2024 року працівниками поліції в ході проведення обшуку.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, обставини кримінального провадження та матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, а також зміст досудової доповіді, складеної на ОСОБА_7 та те, що останній вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, а вчинене кримінальне правопорушення хоча і є тяжким, однак тяжких наслідків не наступило, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства із звільненням від відбування покарання з випробуванням, передбаченим ст.75 КК України.

До початку апеляційного розгляду прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_10 подано заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.08.2024 року відносно ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який просив задоволити заяву прокурора Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_10 про відмову від апеляційної скарги на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.08.2024 року відносно ОСОБА_7 , в задоволенні апеляційної скарги захисника відмовити, захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу, застосувати ст. 75 КК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора слід закрити, апеляційну скаргу захисника слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України у апеляційній скарзі захисника не оспорюється.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 викладає доводи, щодо наявності підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки вважає покарання, призначене судом першої інстанції таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого ОСОБА_7 через суворість.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно ч. 2 ст.409 КПК України є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого .

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідност.65 КК України суд призначає покарання у межах встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий, за місцем проживання компроментуючі дані відсутні, досудову доповідь, згідно якої на думку органу пробації призначення покарання можливе без позбавлення волі, обставини, які відповідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин,які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання та прийняв рішення щодо визначення покарання у виді позбавлення волі.

Перевіривши рішення суду в частині призначення покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності підстав для застосування ст. 75 КК України є слушними.

З огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції, який вину визнав, щиро розкаявся, свідчить про критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину та про щирість його каяття і бажання залагодити ситуацію, що сталася.

З огляду на вищезазначене та за відсутності даних про іншу протиправну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 протягом тривалого періоду часу з моменту вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів об`єктивно констатує наявність виключно позитивних змін в особистості ОСОБА_7 , що свідчить про готовність до самокерованої правослухняної поведінки і зменшення суспільної небезпеки особи.

На думку суду апеляційної інстанції, з урахуванням сукупності фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак обвинуваченого ОСОБА_7 , особи обвинуваченого ОСОБА_7 , у якого на утриманні перебувають цивільна дружина ОСОБА_11 , малолітні діти ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , матір ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується актом Великолучівської сільської ради Закрпатської області від 21.10.2024 року №13-23/196, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його поведінки після вчинення злочину, обставини кримінального правопорушення, досудову доповідь, згідно якої на думку органу пробації призначення покарання можливе без позбавлення волі, відсутності обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, наявності обставин, які відповідно ст.66 КК України помякшують покарання, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, що є підставою для застосування ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, апеляційний суд вважає, що на теперішній час, в умовах воєнного стану, призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, тобто надання йому можливості довести своє виправлення, а саме продовжити працювати для забезпечення функціонування економіки держави в умовах воєнного стану буде більш доцільним та раціональним, на відміну від його перебування в місцях позбавлення волі, де в свою чергу він має фактично утримуватися за рахунок держави.

Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, наявні підстави для зміни вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання через суворість, та застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідатиме вимогам ст. ст.50,65 КК України і принципу індивідуалізації покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України не суперечить загальним засадам призначення покарання та в даному конкретному випадку слугує шансом, наданим судом обвинуваченому довести своє виправлення, реабілітуватись перед суспільством, тому позбавляти його такого шансу підстав немає.

Прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_10 подано заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.08.2024 року відносно ОСОБА_7 .

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 403 КПК України, врахувавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що наявні підстави для прийняття відмови від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора

Керуючись ст.ст.403,404,405,407,409, 414,419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Апеляційну скаргу захиссника задоволити.

Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.08.2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Застосувати ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробування з іспитовим строком три роки .

На підставі ст. 76 КК України покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4