Справа № 307/3827/24
Провадження № 1-кп/307/267/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2024 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8
представника служби у справах дітей Дубівської селищної ради ОСОБА_9
Неповнолітній володілець майна ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечувати проти заявленого клопотання
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання та просить в його задоволенні відмовити.
Дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2024 року в даному кримінальному провадженні накладено арешт на тимчасово вилучене майно: мотоцикл марки «Kovi», модель «250-ST Advance», тимчасовий номерний знак НОМЕР_2 , номер рами НОМЕР_1 та дві гріпси (ручки з керма мотоцикла), володільцем яких є потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , України, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що мотоцикл марки «Kovi», модель «250-ST Advance», тимчасовий номерний знак НОМЕР_2 , номер рами НОМЕР_1 та дві гріпси (ручки з керма мотоцикла), належать ОСОБА_7 , та які слідчим визнаний речовими доказами в даному кримінальному провадженні, арешт накладався з метою усунення перешкод для проведення експертиз в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. 3. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти Російської Федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року, при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, суд має встановити відсутність підстав для його подальшого застосування у конкретному кримінальному провадженні, розгляд якого здійснюється судом, при цьому правомірність та обґрунтованість арешту майна визначається наявністю передбачених законом підстав, зв`язком з обставинами конкретного кримінального провадження, змістом ухвали про накладення арешту та належним мотивуванням клопотання про скасування арешту.

Згідно п.2 ч.1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Згідно п.20 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19 листопада 2012 року за №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

А відповідно до п.32 вищезазначеного Порядку фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Граничний розмір таких витрат не може перевищувати суми, обчисленої на підставі первинних документів, які підтверджують витрати.

Враховуючи, що досудове розслідування, під час якого проведені відповідні огляди транспортного засобу, у вказаному кримінальному провадженні завершене, при цьому всі необхідні слідчі дії з вказаним транспортним засобом вже проводились та вказаний вилучений мотоцикл знаходиться тривалий час під відкритим небом, і у законного представника неповнолітнього володільця майна ОСОБА_7 матері ОСОБА_8 є можливість зберігати мотоцикл в кращих умовах, однак на даний час ще не відпала потреба в застосуванні арешту на вилучений мотоцикл в частині його відчуження та розпорядження, суд вважає, що клопотання законного представника неповнолітнього володільця майна ОСОБА_7 матері ОСОБА_8 слід задовольнити та скасувати в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000671 від 19.08.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2024 року арешт на майно: мотоцикл марки «Kovi», модель «250-ST Advance», номер рами НОМЕР_1 , володільцем якого є потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , України, законним представником якого являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 , України та який поміщено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, в частині заборони користування вказаним транспортним засобом, а мотоцикл марки «Kovi», модель «250-ST Advance», номер рами НОМЕР_1 , передати на відповідальне зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - законному представнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_1 , України, із забороною відчуження, розпорядження вказаним мотоциклом до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, попередивши ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України - необхідність збереження арештованого майна.

Враховуючи, що неповнолітнім володільцем майна ОСОБА_7 та його законним представником ОСОБА_8 під час судового провадження не доведено, що на даний час в кримінальному провадженні відпала потреба в застосуванні арешту майна на гріпси (дві ручки з керма мотоциклу) або що арешт на вказане майно слідчим суддею накладено необґрунтовано, суд вважає, що клопотання законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 в частині скасування арешту на майно - гріпси (дві ручки з керма мотоциклу) до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174, 371, 372, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 про часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна, - задовольнити .

Скасувати в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000671 від 19.08.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2024 року арешт на майно: мотоцикл марки «Kovi», модель «250-ST Advance», номер рами НОМЕР_1 , володільцем якого є потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , України, законним представником якого являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 , України та який поміщено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, в частині заборони користування вказаним транспортним засобом.

Мотоцикл марки «Kovi», модель «250-ST Advance», номер рами НОМЕР_1 , передати на відповідальне зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - законному представнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_1 , України, із забороною відчуження, розпорядження вказаним мотоциклом до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, попередивши ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України - необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 11 жовтня 2024 року.

Головуючий ОСОБА_1