Справа № 129/1482/23
Провадження по справі № 1-в/129/117/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2024 року Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині подання начальника Гайсинського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» про приведення у відповідність згідно з діючим законодавством вироку Гайсинського районного суду від 11.10.2023 р. щодо засудженого ОСОБА_5 , -

установив:

31.10.2024 до суду надійшло подання, в якому начальник Гайсинського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» просить привести у відповідність згідно з діючим законодавством вирок Гайсинського районного суду від 11.10.2023 р., яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки, покладено передбачені ч.1 ст. 76 КК України обов`язки.; клопотання обгрунтовано тим, що зазначений вирок необхідно привести у відповідність до вимог Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 та яким змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Представник органу пробації ОСОБА_4 подання підтримала.

Засуджений ОСОБА_5 був належно повідомлений про час і місце розгляду подання органу пробації, клопотань не заявляв, у судове засідання не прибув.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення подання органу пробації не заперечив.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд з`ясував позиції учасників розгляду подання, дослідив матеріали справи, з урахуванням вимог закону визнає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.10.2023 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки, покладено передбачені ч.1 ст. 76 КК України обов`язки. Вирок набрав законної сили 11.11.2024.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч. 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення указана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.10.2023 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки, покладено передбачені ч.1 ст. 76 КК України обов`язки.

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України; підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2023 року складав 1342,00 грн (2684 грн прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2023 х на 50 %), два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають 2684 грн.

Згідно вироку Гайсинського районного суду від 11.10.2024 р. вартість викраденого ОСОБА_5 10.04.2023 майна складає 992 грн., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2023 р. - 2684грн., то на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Оскільки ОСОБА_5 вироком Гайсинського районного суду від 11.10.2023 р. засуджено за діяння, караність якого законом усунена, то він підлягає звільненню від призначеного йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України.

Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, -

постановив:

Подання орану пробації задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного йому вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.10.2024 р. покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років у зв`язку із усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: