Справа №589/1934/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/369/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні №0000516 від 26 квітня 2024 року, яке перебуває в провадженні СВ Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

28 квітня 2024 року ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.15 години 24 червня 2024 року з визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 90 840 грн.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати до нього домашній арешт.

В обґрунтування своїх вимог підозрюваний вказував, що судом не враховано, що він є людиною молодого віку, заперечує скоєння вказаного правопорушення.

Зазначав, що на даний час він має постійне місце проживання та реєстрації, його батьки мають можливість його утримувати на час досудового слідства, крім цього він забезпечує своїх братів та сестер працюючи в м. Києві.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, підозрюваного та його захисника на підтримку вимог поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважав рішення слідчого судді законним та просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження СВ Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000516 від 26 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

27 квітня 2024 р. о 00:05 год. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 27 квітня 2024 р. повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

28 квітня 2024 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернувся ст..слідчий Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без застосування застави, яке 28 квітня 2024 року було розглянуто та ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.15 години 24 червня 2024 року з визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 90 840 грн.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується повністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

З наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів вбачає, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Враховуючи, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на приведені у клопотанні органу досудового розслідування докази, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав вважати, що підозра у причетності ОСОБА_7 до інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Також, колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції, щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, продовжити злочинну діяльність, оскільки підозрюваний є особою молодого віку, раніше судимий за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення, не має постійного місця роботи та сталих заробітків.

Крім того, у справі немає жодних фактів, які б давали підстави вважати, що певні соціальні зв`язки, схильності обвинуваченого, зможуть виступити превентивним засобом у його поведінці.

А тому, враховуючи вищевказане, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, а тому, обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з врахуванням інкримінованого злочину, суд своїм рішенням забезпечив не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення яких, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Колегія суддів також зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Обираючи ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 грн. З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваної, обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого вона підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_7 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та практиці ЄСПЛ, відповідно до якої суб`єкти владних повноважень повинні приділити стільки ж уваги встановленню відповідної застави, як прийняттю рішення про те, чи є необхідним подальше утримання під вартою ( ОСОБА_11 проти Польщі п. 66).

Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_7 , про які вказував апелянт наявність зареєстрованого місця проживання та можливість батьків його утримувати - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Більше того, слід зауважити, що стороною захисту в обґрунтування своїх доводів не надано жодних доказів.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу в їх сукупності.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що в даному випадку, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4