Номер провадження 1-кс/754/2510/24
У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002338 від 06.09.2021 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 12.09.2024 надійшло клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0002338 від 06.09.2021 про про обрання запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0002338 від 06.09.2021, де досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів з метою незаконного особистого збагачення, всупереч врегульованих законом суспільним відносинам у сфері власності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, для вчинення умисного злочину, спрямованого на заволодіння чужим майном (грошовими коштами) в особливо великих розмірах, визначив для себе вчинення злочину, як додаткового джерела для здобуття матеріальних благ.

Предметом злочинного посягання ОСОБА_4 визначив грошові кошти ОСОБА_6 , як потенційного позикодавця, внаслідок обраної ним тактики зловживання довірою для подальшого володіння грошовими коштами, належними останньому.

Для успішної реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 розробив детальний план своїх злочинних дій, спрямованих на: а) вивчення особистості потерпілого (наявність його статків, способу життя, поводження, ділових зав`язків тощо); б) представлені себе для потерпілого як чесного, успішного, порядного підприємця, яким на справді не являвся; в) заволодіння грошовими коштами потерпілого у розмірі 391 000 (триста дев`ятсот однією тисячею) доларів США шляхом зловживання довірою потерпілого під виглядом оформлення договору позику грошових коштів, не маючи при цьому реального наміру виконувати в подальшому взятих на себе зобов`язань за цим договором, зокрема, зобов`язання стосовно повернення Позикодавцеві суми позики у повному обсязі в строк (термін) до 15.10.2016 включно та після сплину вказаного терміну.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , у період 2015-2016 років, перебуваючи у м. Києві, будучи заздалегідь знайомий з ОСОБА_6 з приводу потенційної угоди продажу власного житлового об`єкта нерухомості, в якій потерпілий виступав покупцем, неодноразово проводив зустріч, під виглядом приятельських та потенційних ділових відносин, з ОСОБА_6 , під час яких запевнив останнього про те, що являється успішним підприємцем в підпорядкуванні якого знаходяться ряд суб`єктів господарської діяльності, серед яких DENHOLD MANAGEMENT LIMITED та KDM ShippingPublicLtd. В ході однієї з зустрічей, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_6 завідомо неправдиву інформацію про те, що зазначені суб`єкти господарської діяльності перебувають в тимчасовому скрутному становищі через боргові зобов`язання перед компанією - нерезидента на суму 700 000 (сімсот тисяч) доларів США, які підлягають негайному поверненню. З метою переконання ОСОБА_6 у необхідності позичити грошові кошти, для нібито погашення ОСОБА_4 , боргів, що виникли в наслідок ведення підприємницької діяльності, останній запевнив потерпілого у можливості отримання подальшої фінансової вигоди, яка полягала у можливості відчуження на користь ОСОБА_6 , акцій KDM ShippingPublicLtd., в тому числі і в рахунок погашення боргу.

Таким чином, шляхом повідомлення ОСОБА_6 , завідомо неправдивої інформації про свої дійсні можливості та наміри, зловживаючи довірою ОСОБА_4 отримав згоду на позику грошових коштів.

Так, 22.04.2016, перебуваючи у АДРЕСА_2 біля готельно-ресторанного комплексу «Околиця», ОСОБА_6 діючи добровільно, надав готівкою ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 637 000 (шістсот тридцять сім тисяч) доларів США строком погашення до 11.05.2016. Вказану дію сторони зустрічі оформили розпискою відповідно до якої ОСОБА_4 зобов`язаний повернути позику до 11.05.2016.

Після спливу назначеного терміну ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілого, маючи на меті заволодіння довірою останнього, повернув ОСОБА_6 лише частину боргу у розмірі 226 000 (двісті двадцять шість тисяч) доларів США, посилаючись на неостаточне вирішення проблем із кредитором - нерезидентом.

З метою переконання потерпілого у добросовісності свої намірів ОСОБА_4 під час подальших зустрічей, зловживаючи довірою, пообіцяв, ОСОБА_6 , повернути залишок боргу в тому числі - шляхом дарування останньому частини нежилих приміщень орієнтованою вартістю 20 000 (двадцять тисяч) доларів США до об`єкта жилої нерухомості (квартири), в разі рішення потерпілого про її купівлю. Оскільки, на цей момент, ОСОБА_6 , було прийнято рішення про купівлю квартири, а часткове повернення боргу, ОСОБА_4 , переконало у щирості намірів останнього, потерпілий надав свою згоду на відтермінування строків повернення кінцевої суми боргу у розмірі 391 000 (триста дев`яносто одна тисяча) доларів США. Вказана сума була обумовлена між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , шляхом зарахування погашення основного боргу у розмірі фактично повернутих потерпілому 226 000 (двісті двадцять шість тисяч) доларів США та майбутніх надходжень у розмірі 20 000 доларів США за потенційно дароване приміщення.

Решта суми позики ОСОБА_6 , запропонував оформити нотаріально посвідченим договором позики грошових коштів щодо якого ОСОБА_4 - не заперечував, чим ще раз переконав потерпілого у добросовісності свої намірів.

З метою реалізації власного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою, ОСОБА_4 29.09.2016, перебуваючи у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , яка знаходилась по АДРЕСА_3 , діючи умисно, надав та підписав разом із ОСОБА_6 двосторонній договір позики грошових коштів, відповідно до якого ОСОБА_6 (Позикодавець) передає у власність ОСОБА_4 (Позичальнику) грошові кошти в сумі 391 000 (триста дев`ятсот однією тисячею) доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк (термін) до 15.10.2016 включно. На виконання положень п. 2 Договору Позичальником підтверджено факт отримання суми позики, що відбулася до моменту укладання Договору та надано відповідну розписку.

Після спливу зазначеного терміну ОСОБА_4 , визначену Договором суму позики не повернув, однак, з метою надання видимості бажанню виконати договірні зобов`язання, не маючи насправді наміри їх виконувати, у грудні 2016 року, перебуваючи у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , яка знаходилась по АДРЕСА_3 уклав з ОСОБА_6 Договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , ринковою (оціночною) вартістю 1 267 562 (один мільйон двісті шістдесят сім тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн., належної ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності та Договір дарування частки на нежилі приміщення, належні батьку останнього ОСОБА_8 , оціночною вартістю 521 186 (п`ятсот двадцять одна тисяча сто вісімдесят шість) грн. Після оформлення зазначеного правочину ОСОБА_4 поступово перестав підтримувати зв`язок із потерпілим ОСОБА_6 .

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 маючи реальну можливість повернути ОСОБА_6 частину суми боргу, зокрема, з доходу одержаного від продажу останньому об`єкта житлової нерухомості, грошові кошти, отримані від реалізації квартири, в зарахування боргу не повернув, а використав на власні потреби.

Крім того, ОСОБА_4 мав реальну можливість повернути ОСОБА_6 частину боргу шляхом відчуження на користь потерпілого акцій підконтрольного суб`єкта господарської діяльності «KDM ShippingPublicLtd».

Так, матеріалами досудового розслідування, а саме-проміжною скороченою консолідованою фінансовою звітністю за шестимісячний період, що закінчився 30.06.2018 встановлено , що «KDM ShippingPublicLimited» (далі Товариство) зареєстровано у Кіпрі 02.12.1999. ОСОБА_4 був співвласником, входив до ради директорів, займав посади голови аудиторського комітету, входив до комітету з питань винагород товариства. На момент складання звіту Товариство володіло 9 296 000 (дев`ятьма мільйонами двохсот дев`яносто шістьома тисячами) звичайних акцій номінальною віртістю в 0,01 EUR за акцію.

Станом на 31.12.2017, ОСОБА_4 , опосередковано, через «DenholdMenedgementLimited», володів 1 197 321 (одним мільоном сто дев`яносто сімома тисячами триста двадцяьб однією) акцією Товариства, що становить 12,88% від загальної кількості. Однак, відповідно до повідомлень про угоди, укладені керівником компанії, оприлюднених радою директорів «KDM ShippingPublicLimited», за номерами 8/2018 від 24.04.2018 та 9/2018 від 27.04.2018, ОСОБА_4 здійснено продаж належних йому акцій компанії. Продаж відбувся поза межами регульованого ринку. Так, станом на 30.06.2018 останній володів вже 286 315 (двісті вісімдесят шістьома тисячами триста п`ятнадцятьма) акціями товариства, що становить 3,08 % від загальної кількості.

Таким чином, ОСОБА_4 , шляхом відчуження акцій товариства отримав прибуток, яким розпорядився у власних інтересах. Крім того, в рамках досудового розслідування, офіційними документами Товариства спростовано факт збитковості «KDM ShippingPublicLimsted». Так, у період січня- червня 2018 року компанія збільшила свій дохід майже в два рази від 8 714 000 (вісім мільйонів сімсот чотирнадцять тисяч) доларів США до 16 380 000(шістнадцять мільйонів триста вісімдесят тисяч) доларів США у порівнянні з аналогічним періодом 2017 року. Прибуток за перше півріччя 2018 року Товариства склав 2 907 000 (два мільйони дев`ятсот сім тисяч) доларів США.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що в порядку забезпечення цивільного позову в рамках розгляду цивільної справи № 758/5891/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення з останнього коштів у розмірі 391 000,00 (триста дев`ятсот одна тисяча) доларів США, отриманих за Договором позики грошових коштів , згідно ухвали Подільського районного суду м. Києва від 11.06.2019, відкрито виконавче провадження, в рамках якого винесено Постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в тому числі з офіційного місця працевлаштування, а саме - Холдингової компанії «KMD Shipping», для чого, в рамках виконавчого провадження, шляхом направлення запитів приватного виконання, здійснено розшук активів, належних ОСОБА_4 . Однак проведеними заходами встановлено відсутність будь-якого майна Боржника, не може підлягати арешту.

Отже, зібрані в рамках досудового розслідування матеріали в їх відсутності свідчать про те, що ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою, отримав грошові кошти від ОСОБА_6 без наміру їх подальшого повернення, оскільки не вчиняв та не збирався вчиняти будь-яких дій, спрямованих на реальне виконання своїх зобов`язань. Таким чином, ОСОБА_4 , уклавши Договір позики грошових коштів, надав своїм злочинним діям законний вигляд і заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 .

Згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого на 22.04.2016 курс долара США до гривні дорівнював 25,37 коп. (двадцять п`ять гривень тридцять сім копійок) за 1 (один) долар США, що складало 9 919 670 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят гривень, тридцять сім копійок ) та, згідно Примітки 4 до статті 185 кримінального кодексу України - є особливо великим розміром.

16.10.2023 Державною прикордонною службою України надано відповідь про те, що ОСОБА_4 з 08.09.2023 не перебуває в Україні.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 06.09.2021, який вказав, що 22.04.2016, перебуваючи у АДРЕСА_2 біля готельно-ресторанного комплексу «Околиця», ОСОБА_6 діючи добровільно, надав готівкою ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 637 000 (шістсот тридцять сім тисяч) доларів США строком погашення до 11.05.2016. Вказану дію сторони зустрічі оформили розпискою відповідно до якої ОСОБА_4 зобов`язаний повернути позику на 11.05.2016.

Після спливу назначеного терміну ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілого, маючи на меті заволодіння довірою останнього, повернув ОСОБА_6 лише частину боргу у розмірі 226 000 (двісті двадцять шість тисяч) доларів США (з урахуванням вартості нерухомого майна), посилаючись на неостаточне вирішення проблем із кредитором - нерезидентом.

Решта суми позики ОСОБА_6 , запропонував оформити нотаріально посвідченим договором позики грошових коштів щодо якого ОСОБА_4 - не заперечував, чим ще раз переконав потерпілого у добросовісності своїх намірів.

З метою реалізації власного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою, ОСОБА_4 29.09.2016, перебуваючи у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , яка знаходилась по АДРЕСА_3 , діючи умисно, надав та підписав разом із ОСОБА_6 двосторонній договір позики грошових коштів, відповідно до якого ОСОБА_6 (Позикодавець) передає у власність ОСОБА_4 (Позичальнику) грошові кошти в сумі 391 000 (триста дев`ятсот однією тисячею) доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк (термін) до 15.10.2016 включно. На виконання положень п. 2 Договору Позичальником підтверджено факт отримання суми позики, що відбулася до моменту укладання Договору та надано відповідну розписку.

Після спливу зазначеного терміну ОСОБА_4 , визначену Договором суму позики не повернув.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.09.2021, яка показала, що особисто не була знайома із ОСОБА_4 та не мала із ним жодного спілкування, однак, неодноразово чула зазначене прізвище від свого чоловіка ( ОСОБА_6 ) в контексті того, що ОСОБА_10 заборгував сім`ї значну суму грошових коштів (391 000 доларів США). У вересні 2016 року ОСОБА_6 звернувся із проханням щодо можливості отримання її письмової згоди стосовно позики грошових коштів ОСОБА_11 . Нотаріальне посвідчення її згоди відбулося приватним нотаріусом ОСОБА_7.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 27.09.2021, який показав, що знайомий з ОСОБА_6 та пов`язаний з ним як і багаторічними дружніми відносинами так і комерційною співпрацею, оскільки, ОСОБА_6 являється співзасновником підпорядкованого мені ТОВ «Компанія з управління активами «ПрофесірналЕссет Менеджмент». В свою чергу, ОСОБА_6 познайомив його з ОСОБА_14 , який під час бесіди відрекомендував себе порядною людиною та перспективним підприємцем. ОСОБА_10 не приховував та пишався тим, що являється співвласником цілого ряду компаній серед яких ТОВ «Столичний річковий порт», ТОВ «Столична судноплавна компанія», ПАТ «Українське дунайське пароплавство» та ще низка товариств-нерезидентів. Так, ОСОБА_15 запевняв, що разом з батьком ОСОБА_8 , володіє пакетом акцій KDM ShippingPublicLtd, холдингової компанії, підконтрольного ТОВ «Столична судноплавна компанія». Приблизно наприкінці зими -початку весни 2016 року ОСОБА_15 , в процесі спілкування все частіше почав акцентувати увагу на свої проблеми, з якими, зі слів останнього, він зіткнувся під час ведення своєї підприємницької діяльності. ОСОБА_4 повідомив, що має величезні борги перед контрагентами, підконтрольних останньому компаній. Також, неодноразово був свідком того, як ОСОБА_15 в процесі нарікання на свої фінансові проблеми, вмовляв ОСОБА_6 надати в борг значні суми грошових коштів. ОСОБА_15 був досить переконаний у своїх проханнях та запевняв ОСОБА_6 , що не лише, без жодних проблем, поверне борги, а у разі порушення умов повергнення боргу - зможе оформити на користь ОСОБА_16 належні ОСОБА_4 молодшому акції KDM ShippingPublicLtd у кількості, що є рівноцінною сумі боргу, у заставу, або взагалі, передати їх у власність ОСОБА_6 , таким чином погасивши борг. Приблизно у квітні 2016 року ОСОБА_6 у приватній бесіді поділився з ним, що все ж таки вирішив надати ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 637 000 доларів США. На прикінці літа-напочатку осені 2016 року в ході приватного спілкування ОСОБА_6 поскаржився , що дуже занепокоєний ситуацією з боргом, наданим ОСОБА_17 , оскільки, останній повернув лише частину займу. Зі слів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 залишився винним йому ще 391 000 доларів США. На що свідок, порадив ОСОБА_6 все ж таки оформити решту боргу офіційними документом (нотаріально посвідченим договором позики грошових коштів). ОСОБА_6 одразу при ньому зателефонував ОСОБА_19 та виставив йому таку вимогу. У відповідь ОСОБА_15 не заперечував.

Приблизно у кінці вересня 2016 року він завітав до офісного приміщення, яке використовувалось у господарській діяльності ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 ), де зустрів ОСОБА_4 останній привітався зі мною та повідомив, що зараз, разом з ОСОБА_6 відвідає нотаріуса для посвідчення договору позики грошових коштів. Зі слів ОСОБА_4, ця обставина його зовсім не бентежила. В процесі очікування ОСОБА_6 , ОСОБА_15 постійно нарікав на несприятливі умови ведення власного бізнесу.

Ввечері того ж дня, від ОСОБА_6 стало відомо, що нотаріальна дія між ОСОБА_16 та ОСОБА_4 відбулася. Минав час, періодично ОСОБА_20 ділився з ним своїми хвилюваннями стосовно уникнення ОСОБА_14 повного повернення боргу під різними приводами.

- іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Так, 09.11.2021 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, та цього ж дня ОСОБА_4 заочно повідомлено про підозру.

09.11.2021у відповідності до ст. 111, ст. 278 КПК України у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень охоронцю ТОВ «Столичний річковий порт» ОСОБА_21 для передачі директору ТОВ «Столичний річковий порт» ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім цього, 09.11.2021 у відповідності до ст. 111, ст. 278 КПК України у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень засобами поштового зв`язку було надіслано повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України на адресу ТОВ «Столичний річковий порт» за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 2-Л, де він є директором.

Відповідно здобутих в ході розслідування відомостей, ОСОБА_4 08.09.2019 здійснив перетин державного кордону України через пункт пропуску «Бориспіль-D» рейсом «752 Київ-Варшава» за паспортом FX157701 та з того часу до України не повертався.

На даний час місце перебування підозрюваного ОСОБА_4 не відоме. Так неодноразово надавалось доручення оперативному підрозділу Деснянського УП ГУНП у м. Києві з метою встановлення місця знаходження ОСОБА_4 та затримання його з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак встановити місце знаходження останнього не виявилось можливим. За місцем реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 останній не проживає.

13.11.2021 слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_4

27.11.2023 старшим слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 винесено постанову про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_4

29.12.2021 оперативним працівникам Деснянського УП ГУНП у м. Києві за дорученням в порядку ст. 40 КПК України доручено заведення оперативно-розшукової справи та проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0002338 від 06.09.2021, спрямованих на встановлення місця знаходження і місця проживання підозрюваного ОСОБА_4 та забезпечення його прибуття до Деснянського УП ГУНП у м. Києві для проведення з ним слідчих і процесуальних дій.

Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 за межами України можливе шляхом внесення відповідних відомостей про міжнародний розшук ОСОБА_4 до баз даних Інтерпол.

У взаємовідносинах України та Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу саме Національна поліція України виступає як Національне центральне бюро Інтерполу. При цьому, робочим апаратом НЦБ Інтерполу в структурі Національної поліції є саме Департамент міжнародного поліцейського співробітництва.

Крім того, з метою організації розшуку підозрюваного ОСОБА_4 , шляхом залучення Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, та у випадку встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 за межами території України та затримання для екстрадиції останнього, необхідно надати копію ухвали слідчого судді про обрання щодо вказаної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або вироку суду, завірених відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ст. 193 ч. 6, ст. 281 ч. 2 КПК України).

Відповідно до п. 4. 4 Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої спільним Наказом №3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 року (далі - Інструкції), підставою для міжнародного розшуку є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ. Водночас у запиті повинна бути викладена повна та об`єктивна інформації про події, факти на розшукуваних осіб, у тому числі про обраний стосовно розшукуваної особи запобіжний захід.

Відповідно до п. 4.5 Інструкції, у разі розшуку підозрюваної, обвинуваченої або засудженої особи, яка переховується за кордоном, у запиті додатково відтворюються, у тому числі, заходи, які з точки зору ініціатора розшуку доцільно вжити щодо розшукуваної особи у разі виявлення її на території іноземної держави, у тому числі затримання та арешт розшукуваної особи з наступною її екстрадицією. У цьому разі ініціатор розшуку в запиті до НЦБ гарантує, що при затриманні та арешті розшукуваної особи на території іншої держави до її компетентних органів буде обов`язково надіслано клопотання про екстрадицію цієї особи. Якщо країна, де вірогідно може перебувати розшукувана особа, невідома, то в запиті гарантується звернення з клопотанням про екстрадицію до будь-якої країни або вказується коло чи конкретний перелік країн, яким обмежується гарантоване звернення з клопотанням про екстрадицію.

Відповідно до ст. 575 ч. 2 п. 1 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

Відтак, в даному випадку слід розмежовувати процедуру «оголошення особи у міжнародний розшук», яка регулюється положеннями ст. 281 КПК України, та процедуру «міжнародного розшуку з використанням можливостей НЦБ Інтерполу в Україні», яка вже відбувається на підставі постанови про оголошення в міжнародний розшук відповідно до положень Інструкції.

Відповідно до положень Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, встановлюються принципи та заходи для функціонування Інформаційної системи Інтерполу. Для цілей міжнародного поліцейського співробітництва інформація в Інформаційній системі Інтерполу оброблюється з метою розшуку особи для затримання, арешту або обмеження пересування. Відповідно до ст. 82 Правил, сповіщення з «червоним кутом» видаються за запитом НЦБ або міжнародної організації, що має право здійснювати розслідування та вести кримінальне провадження з метою встановлення місцезнаходження розшукуваної особи. Статтею 83 Правил визначені спеціальні умови видання сповіщень з «червоним кутом», які вимагають надання певної юридичної інформації, зокрема фабулу справи, обвинувачення, норму закону, максимально можливе покарання, посилання на діючий ордер на арешт або судове рішення подібного роду (якщо можливо направляється копія ордера на арешт або судове рішення). Таким чином, саме ордер на арешт або відповідне судове рішення має передувати виданню сповіщення з «червоним кутом». Інформація про прийняття такого судового рішення є однією з підстав для видачі сповіщення з «червоним кутом».

Згідно з ст. 194 ч. 1 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 281 ч. 1 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

При цьому, вказана норма права не відокремлює оголошення особи у державний, міждержавний чи міжнародний розшук. Водночас, згідно вимог ст. 193 ч. 6 КПК України, для розгляду судом клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого прокурор, окрім іншого, має довести, що такий підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. А тому підстави для оголошення особи у розшук визначені ст. 281 ч. 1 КПК України є єдиними для державного, міждержавного та міжнародного розшуку, оскільки КПК України не містить інших умов оголошення особи у міждержавний чи міжнародний розшук.

Тобто, підставами для оголошення підозрюваного у розшук (державний, міждержавний, міжнародний) є відсутність під час досудового розслідування відомостей про його місцезнаходження або перебування такої особи за межами України та неявка без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Відповідно до ст. 190 ч. 4 КК України за вчинення шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах, передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в учиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачені покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, злочинними діями останнього завдано збитки на суму понад 9 млн. грн., що становить особливо великі розміри.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , згідно з ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_4 скоїв умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Це вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_4 покинув територію України після початку здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, що не дає можливості викликати ОСОБА_4 до органу досудового розслідування для проведення за його участі слідчих та процесуальних дій.

13.11.2021 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук, а 27.11.2023 останнього оголошено в міжнародний розшук.

На думку сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування, використовуючи підроблені документи.

2. Незаконно впливати на свідків які знаходяться на території України та були залучені до вчинення кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні.

Наявність зазначених ризиків обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочинів ОСОБА_4 , його спілкуванням з іншими особами залученими до вчинення кримінальних правопорушень, що не були обізнані про злочинні наміри підозрюваного.

Отже, за таких обставин, може здійснюватися вплив зі сторони ОСОБА_4 , чи інших осіб за його проханням з метою уникнення кримінальної відповідальності, у тому числі шляхом їх підкупу або примушування.

3. Вчинення інших кримінальних правопорушень.

Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення або організовувати їх вчинення, з метою уникнення кримінальної відповідальності, у т. ч. шляхом підроблення документів тощо.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (арешту) є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час досудового розслідування підтверджено, що ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності виїхав за межі України, що дає підстави вважати, про наявність обґрунтованих ризиків щодо спроби підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У випадку засудження ОСОБА_4 за вчинення особливо тяжких злочинів, до нього може бути застосовано виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

За викладених обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню шляхом здійснення незаконного впливу на свідків, інших учасників досудового розслідування, приховування, знищення або зміни документів, а також запобігання його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду є підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 оголошений у міжнародний розшук.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, пов`язаними із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження та його спробам переховуватися від органів досудового розслідування.

Відповідно до ст. 193 ч. 6 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявних підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Окрім того, обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ст. 58 ч. 2 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

На підставі ст.193 ч.6 КПК України слідчий суддя, вважає за можливе розглядати вказане клопотання за відсутності підозрюваного, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 оголошений у міжнародний розшук.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, за викладених в ньому підстав.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Як визначено ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.177 ч. 2 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ст.193 ч. 6 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.183 ч. 2 п. 4 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст.183 ч. 4 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто, явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Таким чином під час судового розгляду знайшов своє підтвердження ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні (позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна).

Разом з тим прокурором не доведено ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.193 ч. 6 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризику, передбаченого ст.177 ч. 1 п. 1 КПК України, а також те, що підозрюваний ОСОБА_4 оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, у кримінальному провадженні №0002338 від 06.09.2021 запобіжній захід у виді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до суду вирішити питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0002338 від 06.09.2021.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 13.09.2024 о 12:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1