№ 1-кс/756/2365/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002347, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 301 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

в с т а н о в и в:

21 жовтня 2024 року прокурор звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про проведення обшуку у межах кримінального провадження №0002347 від 17 липня 2024 року.

Суть клопотання

У клопотанні прокурор просить накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон «Iphone 14 Pro Max», ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ № НОМЕР_2 , у заблокованому стані; ноутбук «Acer», с/н НОМЕР_3 у вимкненому стані; 2 банківські картки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, яке вилучене 17 жовтня 2024 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ,

Позиція сторін кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор підтвердив доводи, викладені у клопотанні та просив задовольнити його у повному обсязі.

Особа, у володінні якої знаходяться речі, що зазначенні у клопотанні, у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності зазначеної особи.

Заслухавши прокурора та дослідивши клопотання і додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Встановлені обставини

Згідно Витягу від 17 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості у кримінальному провадженні №0002347 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 301 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, щоневстановлена група осіб, використовуючи групу в додатку «Телеграм» під назвою «Шкурник 18+» здійснили розповсюдження фотознімків порнографічного характеру на яких зображена потерпіла ОСОБА_4 із зазначенням посилань на її профіль в соціальних мережах.

Органом досудового розслідування встановлено, що станом на 24 липня 2024 року телеграм канал «Шкурник 18+» було заблоковано, однак адміністраторами вказаного каналу створено його копію, а саме « ОСОБА_5 », що розміщений за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 та який містить публікації про жінок, які надають послуги сексуального характеру. При цьому, у цих публікаціях наявні електронні посилання на інший телеграм канал, у якому міститься фото та відеопродукція сексуального характеру.

Під час проведення слідчих-розшукових дій, на запит Оболонського УП ГУНП в місті Києві Департаментом кіберполіції НП України встановлено, що з електронних гаманців НОМЕР_6; НОМЕР_7 здійснюється систематичний вивід активів на інші електронні гаманці, які обслуговуються в криптовалютній біржі « Binance ». Слідчим здійснено запит до вказаної криптовалютної біржі та отримано відповідь, на підставі якої встановлено, що одним з користувачів електронного гаманцяНОМЕР_6, на який здійснюється вивід активів є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому орган досудового розслідування має достатньо підстав уважати, що саме ця особа може бути причетною до розповсюдження матеріалів порнографічного характеру.

17 жовтня 2024 року, у період часу з 17 год. 12 хв. по 18 год. 43 хв.,у межах кримінального провадження №0002347 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , згідно з ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2024 року.

Постановою слідчого Оболонського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 від 18 жовтня 2024 року вказане майно вилучене та визнене речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002347.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами кримінального провадження, що зазначене майно може містити відомості, які можуть мати істотне значення для вказаного кримінального провадження.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходить і положення закону, яким керується

Відповідно до статті 2 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам, визначеним статтею 7 КПК України, у тому числі щодо верховенства права, законності, рівності перед законом поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, недоторканність житла чи іншого володіння особи, невтручання у приватне життя, недоторканність права власності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Згідно вимог абзацу другого частини 10 статті 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до частин першої та другої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 4 частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до пунктів 1-3 частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Як убачається із клопотання про накладення арешту на майно та матеріалів доданих в його обґрунтування, прокурором доведена необхідність арешту вказаного у клопотанні майна, зокрема, вказано перелік і види майна, що належить арештувати та надано документи, які підтверджують право власності на майно.

Згідно з вимогами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для кримінального провадження, оцінювати чи було вірно органом досудового розслідування визначено кваліфікацію ймовірного кримінального правопорушення, а також ставити під сумнів виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, слідчий суддя вбачає достатньо підстав вважати, що мета забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні є доведеною прокурором.

Слідчий суддя вважає переконливими доводи прокурора, що незастосування такого обмеження, як арешт, може призвести до знищення та/або пошкодження цього майна, що може суттєво вплинути на дієвість даного кримінального провадження.

Керуючись статтями 2, 7, 131-132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002347, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 301 КК України.

Накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку, а саме: мобільний телефон «Iphone 14 Pro Max», ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ № НОМЕР_2 , в заблокованому стані; ноутбук «Acer», с/н НОМЕР_3 у вимкненому стані; 2 банківські картки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1