Справа №: 486/1201/24 Провадження № 1-кп/486/198/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Южноукраїнськ кримінальне провадження №0000235 від 28.05.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не є особою з інвалідністю, не є учасником бойових дій, раніше судимого:

- 12.04.2005 вироком Арбузинського районного суду за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік і 6 місяців;

- 20.07.2006 вироком Южноукраїнського міського суду за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі; звільненого по відбуттю строку покарання 28.08.2009 з ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)»;

- 16.03.2010 вироком Южноукраїнського міського суду за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого по відбуттю строку покарання 14.03.2014 з ДУ «Казанківська виправна колонія (№93);

- 14.01.2015 вироком Южноукраїнського міського суду за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого по відбуттю строку покарання 20.06.2018 з ДУ «Ольшанська виправна колонія (№53)»;

- 11.01.2019 вироком Южноукраїнського міського суду за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

- 11.03.2019 вироком Южноукраїнського міського суду (зміненим 21.05.2020 вироком Херсонського апеляційного суду) за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; звільненого по відбуттю строку покарання 26.01.2024 з ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням його в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він 28.05.2024 близько 20:00 год., маючи не погашені та не зняті у передбаченому законом порядку судимості за вчинення злочинів проти чужого майна, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив таємно викрасти шоколадки «Millennium Premium пористий», вагою 85 г, які належать фізичній особі - підприємцю ОСОБА_6 . Однак, ОСОБА_3 не зміг розпорядитися вказаним майном на свій розсуд через його переслідування з боку продавця-консультанта ОСОБА_7 , через активні дії якої ОСОБА_3 втратив викрадений товар під час втечі з місця події. Отже, ОСОБА_3 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак кримінальне правопорушення не закінчив з причин, які не залежали від його волі, і таким чином обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабежу), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану.

Прокурор також зазначив про те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Відповідно до положень ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, що складає у даному випадку 6 років 8 місяців.

У даній ситуації тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами це збільшує ризик втечі обвинуваченого настільки, що його не можливо відвернути, не залишивши обвинуваченого під вартою.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин при обтяжуючих обставинах, є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На думку сторони обвинувачення існує ризик того, що ОСОБА_3 буде переховуватися від суду, доказами зазначеного ризику являється те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Крім того, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: доказами зазначеного ризику є те, що ОСОБА_3 у випадку не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, в тому числі шляхом неявки до суду, оскільки не має міцних соціальних зв`язків, його поведінка свідчить про небажання стати на шлях виправлення, а також він може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно не працевлаштований, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, це також свідчить про те, що у майбутньому ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння може вчинити аналогічний злочин проти чужого майна. Злочин вчинив упродовж менш ніж півроку після звільнення з місць позбавлення волі, що на думку прокурора свідчить про його усталену поведінку та чітку антисоціальну протиправну позицію, що є підставою вважати, що у майбутньому він зможе продовжити свою злочинну діяльність.

Також прокурор зазначив у клопотанні про те, що ризики жодним чином не зменшилися і не відпали. Запобігти ризикам шляхом обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, у зв`язку з тим, що такі не є достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти заявленого клопотання.

Захисник ОСОБА_5 підтримав пояснення обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено судом, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31.05.2024 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор", строком на 60 днів, врахувавши строк затримання, тобто з 28.05.2024 до 26.07.2024, встановлено розмір застави. Ухвалою суду від 26.07.2024 строк тримання під вартою продовжено до 24.09.2024.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховано, що ОСОБА_3 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, міцних соціальних зв`язків не має, на утриманні неповнолітніх дітей не має, без інвалідності, а тому, на переконання слідчого судді, застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить в повної мірі виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому, жодних правових підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді домашнього арешту не встановлено.

Приписами ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

На даний час відсутні підстави вважати, що ризики, встановлені слідчим суддею та викладені у клопотанні прокурора, а саме, ризик переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення відпали.

Будь-яких обставин, які б свідчили про відсутність ризиків та можливість непродовження ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років; раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини; офіційно не працює; може переховуватись від суду; вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про обґрунтованість і доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 217, 314-316, 331,336 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на термін 60 (шістдесят) днів по 22 листопада 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Южноукраїнського міського судуОСОБА_1