Справа № 553/2662/24
Провадження № 1-в/553/316/2024
У Х В А Л А

Іменем України

17.09.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

представника установи ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

секретаря судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засідання в режимі відеоконференції подання державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)», про заміну покарання більш м`яким у виді обмеження волі, щодо засудженого ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Державна установа «Полтавська виправна колонія (№64)» звернулася до Ленінського районного суду м. Полтави із поданням про заміну покарання більш м`яким у виді обмеження волі, щодо засудженого ОСОБА_4 .

Подання вмотивовано тим, що вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 27.07.2018 ОСОБА_4 засуджений за п.12 ч.2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. З 30.09.2020 ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» та фактично відбув більше 2/3 частин покарання, тобто набув права на застосування ст. 82 КК України щодо заміни покарання більш м`яким. За час відбування покарання засуджений 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені, отримав 10 заохочень. За період відбування покарання закінчив Полтавський навчальний центр № 64 при установі, здобув професію «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування. Працевлаштований на виробничій ділянці установи на посаді різноробочого по виготовленню малопомітної перешкоди. Виконавчі листи на засудженого до установи не надходили, стягнення та судові витрати не проводилися. Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення має середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства. Начальником відділення СВПР та психологом установи даний засуджений характеризується з позитивної сторони, як особа, яка стала на шлях виправлення.

В судовому засіданні представник установи підтримав подання.

Захисник в судовому засіданні підтримав подання, наголошуючи що засуджений довів виправлення і заслуговує на застосування до нього заміни покарання більш м`яким.

Засуджений підтримав подання та прохав замінити йому покарання.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечив, вказуючи, що позитивна характеристика не може бути єдиною підставою для заміни покарання, а дотримання режиму відбування покарання і сумлінна поведінка є насамперед обов`язком засуджених. Крім того, засуджений вчинив злочин, від якого настала смерть людини, поведінка засудженого не була послідовною протягом всього строку відбування покарання, засуджений декілька разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. На думку прокурора застосування заміни покарання у відношенні засудженого в порядку ст. 82 КК України не сприятиме досягненню мети покарання.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши приєднані до справи матеріали та матеріали особової справи засудженого, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до положень ст. 82 КПК України особам, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно із ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до роз`яснень, які викладено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

За змістом приписів ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Становлення ж особи на шлях виправлення являє собою прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про таке ставлення повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань.

При цьому, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Як встановлено судом, на даний час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в умовах ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», яка розташована в межах територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м. Полтави.

Згідно з матеріалами особової справи засудженого, вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.05.2018, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та йому призначене покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Вироком колегії суддів Апеляційного суду Чернігівської області від 27.07.2018, вирок суду першої інстанції скасований, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України та йому призначене покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 23.11.2017. Кінець строку - 23.11.2027.

З матеріалів особової справи вбачається наявність передумови (формалізованої підстави, що пов`язується із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.82 КК України щодо ОСОБА_4 .

Разом з тим, для застосування положень ст.82 КК України необхідна наявність не лише формально-юридичних підстав, а й оціночних, які виражаються формулюванням «…засуджений став на шлях виправлення».

Згідно з Витягом з протоколу міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 21 від 28.08.2018, ОСОБА_4 був направлений для відбування покарання до державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)».

За період відбування покарання у ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)»

ОСОБА_4 заохочувався 6 разів (26.12.2018, 15.07.2019, 30.09.2019, 23.01.2020, 15.04.2020, 08.07.2020). До дисциплінарної відповідальності притягувався 3 рази (а.о.с. 96, 102, 108 т.1), стягнення зняті 15.07.2019. Закінчив Черкаський навчальний центр № 62 при установі, здобув професію «швачка ІІ розряду, оператор швацького устаткування ІІІ розряду».

З 30.09.2020 ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Полтавська установа виконання

покарань (№64)». За період відбування покарання у ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№64)» ОСОБА_4 закінчив Полтавський навчальний центр № 64 при установі, здобув професію «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування». Має 10 заохочень (15.04.2021, 13.07.2021, 15.10.2021, 18.10.2021, 15.04.2022, 14.07.2022, 14.10.2022, 15.02.2023, 15.03.2024, 14.06.2024).

До дисциплінарної відповідальності притягувався 4 рази (04.08.2021 - а.о.с. 156, т.1, 03.04.2023, 22.05.2023, 26.05.2023 - ДІЗО - а.о.с. 7, 15, 22, т.2).

Відповідно до матеріалів подання, працевлаштований на виробничій ділянці установи на посаді різноробочого по виготовленню малопомітної перешкоди. До виконання робіт по благоустрою території і приміщень установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою, приймає безпосередню участь у їх виконанні. Згідно з даними характеристики засудженого, на даний час приймає участь п програмі диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної залежності» та «Правова просвіта». Відповідно до наданих до суду копій квитанцій, у серпні-вересні 2024 року частково погасив витрати, стягнуті на користь держави за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 27.07.2018, на зальну суму 2000,00 грн.

Окрім того, суд враховує те, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до невідворотних наслідків у вигляді смерті людини.

В основі висновку суду про ступінь виправлення засудженого має лежати аналіз даних про особу засудженого за увесь строк відбування покарання, а не лише той, що безпосередньо передує вирішенню питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Із установлених судом обставин вбачається, що в поведінці ОСОБА_4 спостерігаються позитивні тенденції, однак поведінка засудженого була нестабільною протягом усього строку відбування покарання та не підтверджує таке систематичне здійснення процесу виправлення, що міг би ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання (в тому числі обмеження волі), про що свідчить отримання засудженим 7 дисциплінарних стягнень за час відбування покарання, які хоча і зняті, однак свідчать про схильність засудженого до свідомого порушення встановлених КВК України умов відбування покарання.

На думку суду, відсутні безперечні та переконливі підстави вважати, що на даний час

ОСОБА_4 став на шлях виправлення, що підтверджувало би необхідність застосування щодо нього положень ст.82 КК України.

Так, доцільність і необхідність заміни невідбутої частини покарання викликана тим, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним, і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду покарання, чого не встановлено в цьому провадженні. У даному випадку, хоча відбутий ОСОБА_4 строк покарання узгоджується з вимогами Кримінального кодексу України, проте наразі застосування положень ст.82 КК України щодо засудженого є невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» про заміну ОСОБА_4 покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», про заміну покарання більш м`яким у виді обмеження волі, щодо засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 7 днів, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1