Номер провадження:1-кс/521/3284/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2024 року м. Одеса
Відповідно до клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 18.10.2024 року приблизно о 07:00 год , на території складів, за адресою: АДРЕСА_1 , мала місце пригода, за участі особи, яка керувала навантажувачем Toyota Geneo 18, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та експедитора ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті наїзду тілесні ушкодження отримав ОСОБА_5 та був доставлений в КНП «МКЛ 1»ОМР.
18.10.2024 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був оглянутий навантажувач Toyota Geneo 18, який в наступному були поміщені на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська обл., Одеський р-н., с. Міжлинаське, вул. Квіткова, 36.
21.10.2024 року навантажувач Toyota Geneo Bl8 з номерами 7FBH18 TLG3- НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Навантажувач Toyota Geneo В18 з номерами 7FBH18 TLG3- НОМЕР_1 фактично належить TOB «ТТ» (в особі директора ОСОБА_6 ), місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Таким чином, навантажувач Toyota Geneo В18 з номерами НОМЕР_2 , є тимчасово вилученим майном, яке необхідно дослідити шляхом проведення авто-технічної та транспортно-трасологічної експертиз.
Навантажувач Toyota Geneo В18 з номерами 7FBH18 TLG3-SVE61, згідно ч. 2 ст. 167 КПК України відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.
Згідно п.20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів».?
У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті навантажувача Toyota Geneo В18 з номерами НОМЕР_2 , який є речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.233 КПК України навантажувач Toyota Geneo В18 з номерами 7FBH18 TLG3- НОМЕР_1 підпадає під ознаки іншого володіння особи.
Зазначений навантажувач Toyota Geneo В18 з номерами НОМЕР_2 , має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, його арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, що б у ході подальшого розслідування мати можливість його дослідження за вказаним місцем зберігання. Якщо транспортний засіб буде перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні у кримінальному провадженні або до нього буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази у провадженні.
У зв`язку з вищевикладеним, прокурор просить накласти арешт на вилучене майно та клопотання розглянути за відсутністю володільця транспортного засобу, тому як існує реальна загроза у зміні чи знищенні транспортного засобу, як речового доказу у кримінальному провадженні.
Постановою слідчого від 21.10.2024 року навантажувач Toyota Geneo В18 з номерами НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України є збереження речових доказів.
Прокурор ОСОБА_3 надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив здійснити розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, просив його задовольнити. Крім того, просив здійснити розгляд клопотання за відсутності власника, оскільки існує загроза у зміні, чи знищенні транспортного засобу, як речового доказу у кримінальному провадженні.
На підставі ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглядається судом без повідомлення власника та володільця майна за клопотанням прокурора з метою забезпечення арешту майна та його збереження.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що прокурор своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, його дослідженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, необхідності проведення судових експертиз, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора.
Виконання ухвали про арешт майна слід доручити слідчому та прокурору як стороні обвинувачення відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке 18.10.2024 року в ході огляду місця події на території складів за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено, а саме:
- на навантажувач Toyota Geneo В18 з номерами 7FBH18 TLG3- НОМЕР_1 , який фактично належить TOB «ТТ» (в особі директора ОСОБА_6 ), місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали про арешт майна слід доручити слідчому та прокурору як стороні обвинувачення відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 року.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1