Провадження № 1-кс/646/2749/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районного суду м. Харкова у складі

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання : ОСОБА_2 ,

прокурора : ОСОБА_3 ,

захисника : ОСОБА_4 ,

потерпілої : ОСОБА_5 ,

підозрюваного : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001057 від «20» вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця країни Молдови, громадянина Молдови, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який на утриманні дітей не має, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України,

в с т а н о в и в:

10.10.2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001057 від 20.09.2024, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, маючи умисел на носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, реалізуючи злочинний умисел на носіння, зберігання, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, діючи умисно та протиправно, для власних потреб з метою власного використання, біля річки «Лопань» неподалік від адреси: АДРЕСА_1 , знайшов тобто незаконно придбав гранату Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів, та почав незаконно зберігати її без передбаченого законом дозволу, пересуваючись вулицями м. Харкова, та маючи можливість її застосувати.

Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи умисел на незаконне носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, діючи умисно та протиправно, з метою власного використання, 19.09.2024, близько 19 год. 00 хв. приніс вказану гранату Ф-1, яка згідно висновку судово вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/121-24/28061 від 27.09.2024 є бойовим припасом, за адресою: АДРЕСА_1 , де у подальшому у період часу з 19:57 19.09.2024 року по 20:09 - 19.09.2024 в ході проведення огляду місця події співробітниками СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області вказану гранату виявлено та вилучено.

Таким чином, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у носінні, придбанні та зберіганні та придбанні бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_6 , 19.09.2024, близько 19 год. 00 хв., маючи при собі гранату Ф-1, прийшов до подвір`я житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де, мешкає його колишня дівчина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , переліз через паркан та почав стукати у вікна зазначеного будинку та у двері з вимогою, щоб остання вийшла у двір поговорити.

На вказані гучні дії ОСОБА_6 , вийшла мешканка вказаного будинку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка побачила що ОСОБА_6 умисно, за для отримання відповіді на свою вимогу про вихід його колишньої дівчини з будинку, з мотивів помсти за поведінку ОСОБА_5 , з метою демонстрації своїх реальних намірів, тримаючи в руці гранату Ф-1, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, усно погрожував ОСОБА_5 та іншим мешканцям будинку підірвати гранату та вбити останню, якщо остання негайно не почне відповідати на його вимогу, що викликало у ОСОБА_5 , відчуття реальності цієї погрози, дало їй підстави побоюватися її здійснення, тривогу та стурбованість за своє життя, враховуючи агресивну поведінку ОСОБА_6 , та наявності в його руці гранати.

Таким чином, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а саме погрозі вбивством, оскільки були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Слідчим СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_8 09.10.2024 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця країни Молдови, громадянина Молдови, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який на утриманні дітей не має, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала, просила задовольнити.

Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України, та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання та просила відмовити в задоволенні клопотанні.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та докази у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

В провадженні СВ ВП № 1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0001057 від 20.09.2024 р. за ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України.

09.10.2024 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_6 є осудною особою.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , від 19.09.2024, протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 21.09.2024, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_5 , від 21.09.2024, протоколу допиту свідка ОСОБА_7 , від 21.09.2024, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_7 , від 21.09.2024, протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , від 23.09.2024, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 , від. 23.09.2024, протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , від 23.09.2024, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 , від. 23.09.2024, протоколу огляду предметів, а саме диску «DVD-R» з відеозаписом з боді-камер працівників поліції, від 01.10.2024, протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , від 01.10.2024, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 , від. 01.10.2024, протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , від 01.10.2024, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_12 , від. 01.10.2024, повідомлення про підозру ОСОБА_6 , від 09.10.2024, протоколу проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_6 , від 09.10.2024.

Слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа, щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу, могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри на даній стадії проведення досудового розслідування кримінального провадження, щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України за викладених у клопотанні обставин. І доводи захисту з даного питання не спростовують висновків слідчого судді.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказаний ризик підтверджуються тим, що ОСОБА_6 , не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи передбачене законом покарання, це може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Окрім цього, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, а також активних бойових дій в м. Харкові та Харківській області, може спонукати ОСОБА_6 , до втечі до іншого міста, населеного пункту, щоб переховуватися від органу досудового розслідування та вчинити аналогічне кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідча суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі до семи років, може вдатися до відповідних дій, крам того, зареєстрованого місця проживання та реєстрації підозрюваний не має.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є доведеним оскільки, йому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення проти громадської безпеки, підозрюваний офіційно не працевлаштований, у нього відсутні законні джерела існування та в нього немає постійного місця проживання (реєстрації), він немає міцних соціальних зв`язків, крім цього є підстави вважати, що ОСОБА_6 , може продовжити вчиняти кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 129 КК України, який в подальшому може призвести до вбивства потерпілої, вказана підстава була помічена у ході досудового розслідування у поведінці потерпілої ОСОБА_13 .

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, наявних даних про працевлаштування, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину може бути застосований у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави (абзац 4 п. 16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення у випадку неявки підозрюваного до суду достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

З урахуванням майнового стану підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, не одружений та у якого відсутній належний рівень доходів у членів сім`ї, які можуть внести заставу, суд доходить висновку про можливість зменшення застави, а саме у розмір -17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 51 476,00 грн. На думку суду застава в такому розмірі буде достатнім стримулючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-178, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001057 від «20» вересня 2024 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України задовольнити.

Обрати у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, строком 60 (шістдесят) днів тобто до 08 грудня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту винесення ухвали.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 17 (сімнадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 51 476 (п`ятдесят одну тисячу чотириста сімдесят шість) грн. 00 коп., у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Червонозаводського районного суду міста Харкова.

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого та/або прокурора, суду, із встановленою періодичністю; повідомляти слідчого та/або прокурора про зміну свого місця проживання; не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає без дозволу слідчого та/або прокурора; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок Червонозаводського районного суду м. Харкова, має бути наданий уповноваженій особі місця попереднього утримування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 11.10.2024 року о 14 год.30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1