У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/1763/24 № 1-кп/610/140/2024
м. Балаклія27 серпня 2024 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру: ОСОБА_4 ,

законного представника: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 (відеоконференція),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця: с. Слабунівка Балаклійського району Харківської області; зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; громадянина України; з професійно-технічною освітою; офіційно не працевлаштованого; розлученого; раніше не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

Влітку 2022 року, більш точні дата і час не встановлені, в лісопосадці між АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 знайшов і привласнив придатні для стрільби бойові припаси 20 бойових проміжних патронів калібру 5,45х39 АК, 3 пістолетних патрони калібру 9х18 ПМ, 19 бойових гвинтівкових патрони калібру 7,62х54 R, 2 осколково-фугасно-запалювальних постріли калібру 30 мм, переніс їх за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав їх до вилучення поліцією 05.04.2024. Вказані дії ОСОБА_4 здійснив без передбаченого законом дозволу.

05.04.2024 в ході огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 були вилучені предмети, зовнішньо схожі на вибухонебезпечні.

Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 08.04.2024 надано дозвіл на проведення обшуку для вилучення вказаних предметів, оскільки проникнення до житла чи іншого володіння особи відбулося без ухвали судді, внаслідок невідкладності випадку.

За висновками експертів вилучені 05.04.2024 за місцем проживання ОСОБА_4 та зазначені у формулюванні обвинувачення предмети є придатними для стрільби бойовими припасами.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за

ч. 1 ст. 263 КК України як

носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

За висновком судово-психіатричного експерта від 21.05.2024 № 352 ОСОБА_4 страждав і страждає на хронічне психічне захворювання у формі органічного шизофреноподібного розладу. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_4 відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Зокрема, при вчиненні крадіжки винний усвідомлює, що він порушує право власності, таємно викрадає чуже майно і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Відповідно до дослідженого судом висновку судово-психіатричного експерта хронічне психічне захворювання позбавило ОСОБА_4 можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними під час вчинення суспільно небезпечного діяння.

Тобто, у ОСОБА_4 встановлено наявність як медичного критерію (хронічне психічне захворювання у формі органічного шизофреноподібного розладу), так і інтелектуальної й вольової ознак юридичного критерію (нездатність розуміти свої дії та керувати ними).

З зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Тому обвинувачення про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтується на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, що беззаперечно є свідченням неправильного застосування такого закону.

Суд звертає увагу, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи, на що сторона обвинувачення увагу не звернула.

Тому внаслідок виявлення неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій, як на складові злочину, у той час коли вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру) необхідно виправити допущену стороною обвинувачення помилку та виключити із обвинувачення зайві посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно небезпечного діяння.

За правилом ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 498-516 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання задовольнити повністю.

2.Застосувати до ОСОБА_4 примусовий захід медичного характеру - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

3.Після набрання ухвалою законної сили речові докази - предмети кримінального правопорушення передати на потреби сил оборони, а у разі відмови від їх отримання знищити.

4.Процесуальні витрати у сумі 8330,08 гривень за проведення судової балістичної та судової вибухово-технічної експертиз віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Балаклійський районний суд Харківської області, протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1