Справа № 357/1094/18
У Х В А Л А

про домашній арешт

17 липня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження строку домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0004759, яке внесене до ЄРДР 07 вересня 2017 року, стосовно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 186 КК України та стосовно ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В :

згідно з клопотанням, прокурор ОСОБА_3 просила:

1) продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк 2 (два) місяці;

2) покласти на обвинуваченого обов`язки, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за першим викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Своє клопотання мотивувала тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, групою осіб без попередньої змови між собою.

Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Біла Церква Київська область, громадянин України, неодружений, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року, за ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75, 104 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Вважала, що зараз продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_5 може вчиняти спроби переховування від суду та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Про можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, на її думку, свідчить тяжкість покарання, яке загрожує останньому позбавлення волі на строк до 6 (шести) років, разом з процесуальною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження, зокрема він не з`являвся у судові засідання, причини неявки не повідомляв, за місцем проживання був відсутнім та нове місце проживання суд не повідомляв, до того ж, оголошувався судом у розшук.

Звертала увагу, що про можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, також, свідчить те, що він неодружений, немає постійного джерела доходів, що дає йому можливість легко змінювати місце свого проживання, щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Вважала, що на ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення вказує те, що він обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку.

Зазначала, що запобігти вказаним нею ризикам можна лише за допомогою запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 у ході судового провадження свідчить, що інші запобіжні заходи не зможуть попередити установлені ризики.

Вважала, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження доцільно покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першим викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або роботи.

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_10 підтримала подане клопотання, за підстав та обставин зазначених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив змінити час застосованого до нього домашнього арешту, оскільки він має намір працювати, а саме класти плитку та на зароблені гроші хоче відшкодувати завдану потерпілому шкоду.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 , також просила змінити час домашнього арешту ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_8 підтримав позицію свого підзахисного, зазначав, що з метою забезпечення можливості ОСОБА_5 заробляти собі на життя, варто змінити час домашнього арешту останнього.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 покладалися на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_9 вважав, що продовження тримання під цілодобовим домашнім арештом ОСОБА_5 буде надмірним та недоцільним.

Суд вирішує питання щодо продовження запобіжного заходу, виходячи із такого.

Судом установлено, що згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2024 року, до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком на 2 (два) місяці та на нього покладені такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за першим викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Отже, строк домашнього арешту ОСОБА_5 та покладених на нього обов`язків завершується 21 липня 2024 року.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, для продовження строку домашнього арешту та покладених на обвинуваченого обов`язків, прокурор має довести, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові, які виправдовують подальше тримання особи під вартою.

На стадії судового провадження, питання наявності обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під домашнім арештом, судом не з`ясовується, оскільки досудове розслідування вже завершене.

Судом установлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Біла Церква Київська область, громадянин України, неодружений, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року, за ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75, 104 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Прокурор ОСОБА_3 у своєму клопотанні, про продовження запобіжного заходу, посилалася на те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може вчиняти спроби переховування від суду та інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Суд зазначає, що санкція ч. 2 ст. 186 КК України, передбачає покарання, у виді позбавлення волі на строк від 4 (чотирьох) до 6-ти (шести) років.

ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, у період іспитового строку, установленого йому вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року.

За таких обставин, у разі визнання винуватим ОСОБА_5 , покарання має визначатися, з урахуванням положень ч. 3 ст. 78 КК України.

Отже, йому загрожує реальна міра покарання.

Суд вважає, що вказане є суттєвим мотивом для обвинуваченого ОСОБА_5 здійснити спробу переховування від суду.

З наявних у матеріалах справи даних, судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_5 неодружений, непрацюючий, дітей не має, не навчається.

Суд вважає, що такі дані про особу ОСОБА_5 свідчать, що він не має міцних соціальних зв`язків, які здатні попередити можливу зміну ним місця проживання чи перебування.

До того ж, судом установлено, згідно з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_5 оголошувався в розшук, у зв`язку з ухиленням від суду.

Отже, суд вважає, що наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 мотиву, для здійснення переховування від суду, а саме: йому загрожує реальна міра покарання, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, які можуть попередити таку поведінку, а також його процесуальна поведінка під час судового розгляду, за час якого він без поважних на те причин не прибував у судові засідання, перебував у розшуку, доводять наявність існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд оцінює його, як високий, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 уже здійснив спробу ухилитися від суду.

Своєю чергою, суд не бачить підстав, для твердження, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчиняти нові кримінальні правопорушення, оскільки за час здійснення судового провадження до суду не надходило будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_5 здійснював якісь протиправні дії, в тому числі вчиняв нові кримінальні чи адміністративні правопорушення.

Отже, суду доведена наявність обставин, з якими процесуальний закон пов`язує необхідність продовження строку домашнього арешту та строку дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків.

Водночас, зважаючи на тривалість тримання під вартою та під домашнім арештом ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне змінити час доби домашнього арешту ОСОБА_5 , що обумовлене необхідністю останнього працювати, заробляти собі на життя.

Отже, враховуючи вказане, суд задовольняє клопотання прокурора ОСОБА_3 частково, а саме застосовує до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло з 22:00 год до 06:00 год наступного дня, строком на 2 (два) місяці, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першим викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Отож, керуючись ст. 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження строку домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло з 22:00 год до 06:00 год наступного дня, строком на 2 (два) місяці.

Зобов`язати ОСОБА_5 , протягом 2 (двох) місяців, виконувати такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за першим викликом до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Контроль за виконанням покладених на ОСОБА_5 обов`язків покласти на Білоцерківське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 22 липня 2024 року о 08:45 год.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_11