Справа № 128/574/14-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці заяву ОСОБА_3 про роз`яснення постанови Вінницького районного суду Вінницької області №128/574/14-к від 13.02.2014 року про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення за ст. 81 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою в порядку ст. 380 КПК України про роз`яснення постанови Вінницького районного суду Вінницької області №128/574/14-к від 13.02.2014 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення за ст. 81 КК України, яка обгрунтована наступним.

13.02.2014 постановою Вінницького районного суду Вінницької області прийнято рішення звільнити умовно-достроково від відбування покарання засудженого згідно вироку Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.12.2007 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на залишок невідбутого строку на 1 рік 3 місяці 14 днів. За вироком суду ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України. Відповідно до Закону України №3207-IV від 07.04.2011 до КК України було внесено зміни до ст. 358 КК України, відповідно до яких суб`єктом кримінального правопорушення за ч. 2 ст.

358 КК України є виключно юридична особа. У зв`язку із тим, що відповідно до прийнятих змін в ч. 2 ст. 358 КК України суб`єктом вчинення кримінального правопорушення є виключно юридична особа, якою він не являється, а листом Вищого спеціалізованого суду України роз`яснено судам як застосовувати Закон України щодо змін кваліфікуючих ознак вчиненого кримінального правопорушення безпосередньо за ч. 2 ст. 358 КК України, просить роз`яснити, чому суд, при винесені постанови від 13.02.2014 про його умовно-дострокове звільнення за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, не застосував Закон України №3207-IV від 07.04.2011, відповідно до якого він не являється суб`єктом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану ним заяву з підстав, що вказані в заяві, просив її задоволити. Додатково вказав, що у зв`язку із тим, що на даний час у нього судимість не погашена та не знята, а також, те, що на даний час він є обвинуваченим у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 185 КК України, то наявність попередньої судимості має безпосередньє значення. Ця попередня судимість ставиться йому в провину та враховується, як ступінь його тяжкості. Він несе примус в суспільстві. До нього не застосовується закон, який пом`якшує його становище, це є дискримінацією його особи. Він звертався до суду із заявами про приведення вироку у відповідність і перша інстанція йому відмовила, проте апеляційна інстанція вказала, що необхідно застосувати до нього вказаний закон та ст. 5 КК України. Таким чином, йому є не зрозумілим рішення Вінницького районного суду Вінницької області про його умовно-дострокове звільнення, а тому він звернувся до суду із даною заявою щодо роз`яснення постанови суду.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення заяви про роз`ясненя постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 13.02.2014, оскільки в даному випадку розглядається питання про роз`яснення рішення суду в порядку ст. 380 КПК України, а не будь-яке інше. Під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення особи, суд не вповноважений вирішувати питання про кваліфікацію вчиненого особою кримінального правопорушення, приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства чи будь-які інші питання, окрім того, що поставлено на розгляд суду учасниками. Питання, чому суд не застосував ст. 5 КК України не відноситься до компетенції суду, а тому вважає, що в даному випадку, постанова є зрозумілою. Відповідно до ст. 380 КПК України суд роз`яснює своє рішення коли воно є незрозумілим та викладає його ясній і зрозумілій формі, не змінюючи його зміст. Проте, ОСОБА_5 просить роз`яснити рішення суду з інших підстав, а тому в задоволенні заяви просив відмовити.

Вислухавши пояснення заявника та прокурора, дослідивши заяву та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що постаново Вінницького районного суду Вінницької області від 13.02.2014 у справі №128/574/14-к звільнено умовно-достроково від відбування покарання засудженого згідно вироку Ленінського районного суду м. Вінниці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на залишок невідбутого строку на 1 (один) рік 3 (три) місяці 14 (чотирнадцять) днів.

Як вбачається зі змісту постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 13.02.20214 адміністрація Стрижавської ВК-81 звернулася до суду із поданням про умовно дострокове звільнення ОСОБА_5 , який відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.12.2007 за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком 11 років з конфіскацією майна. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав дане подання, просив не відмовляти в його задоволенні.

Згідно ч.ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, в редакції чинній на час ухвалення постанови суду від 13.02.2014, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Статтею 537 КПК України, в редакції чинній на час ухвалення постанови суду від 13.02.2014, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Роз`яснення рішення це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних , або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

У ході роз`яснення рішення суд тлумачить юридичні терміни, а не загальновживані слова.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності, а тому судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час його виконання.

Роз`яснюючи рішення, суд не вправі змінювати зміст цього рішення, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у рішення. Вимоги, які пред`являє кримінальний процесуальний закон до змісту рішення суду, містяться у ст. 372 і 374 КПК.

Постанова суду від 13.02.2014 у справі викладена українською мовою із застосуванням мінімально потрібної кількості юридичних термінів і частин чи слів, які б викликали труднощі в його розумінні, судом не виявлено.

Відповідно до загальних положень законодавства, рішення суду має бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Постанова суду від 13.02.2014 на переконання суду є зрозумілою і такою, що не припускає іншого тлумачення.

При цьому, враховуючи приписи ст. 81 КК України та ст. 537 КПК України судом в постанові від 13.02.2014 вирішувалося лише питання можливості застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі. Будь-яких інших питань в даному провадженні не ставилося перед судом, а відповідно, і не вирішувалося судом.

Разом з тим, у заяві ОСОБА_3 про роз`яснення постанови йдеться фактично не про роз`яснення постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 13.02.2014, а про вирішення питання щодо приведення вироку суду від 25.12.2007 відносно нього у відповідність до законодавства, виключивши із обвинувачення ч. 2 ст. 358 КК України.

Враховуючи викладене, оскільки рішення суду є ясним, повним та зрозумілим, суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення заяви про розяснення рішення суду в порядку ст. 380 КПК України за наведеними в ній доводами відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 380, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз`яснення постанови Вінницького районного суду Вінницької області №128/574/14-к від 13.02.2014 року про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення за ст. 81 КК України відмовити.

На ухвалу суду про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1