Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/195/24
В И Р О К

Іменем України

26 березня 2024 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час підготовчого розгляду в залі суду з повною технічною фіксацією обвинувальний акт разом який надійшов разом з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000076 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.02.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні осіб не маючого, не є особою з інвалідністю, депутатом не являється, участі в АТО та ООС не брав, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

в с т а н о в и в:

17.02.2024 близько о 15 год. 00 хв., по АДРЕСА_1 , поліцейським з реагування патрульної поліції СПД № 1 ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшим сержантом поліції поліції ОСОБА_6 був зупинений автомобіль марки BАЗ модель 2103 синього кольору д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який під час керування вказаним транспортним засобом не подав сигнал світловими покажчиками при повороті.

При спілкуванні поліцейським ОСОБА_6 з водієм ОСОБА_4 також було встановлено, що останній не мав права керувати транспортним засобом, оскільки в нього малось прострочене посвідчення водія, дія якого закінчилась 17.10.2021 року . Поліцейським ОСОБА_6 було оголошено ОСОБА_4 , що останній, керуючи транспортним засобом не маючи на це права, порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху України і його дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 2 КУпАП та крім цього ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловими покажчиками при повороті, чим вчинив адміністративне правопорушення, порушивши вимоги п. 9.2.б Правил дорожнього руху України і його дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на пропозицію та надання неправомірної вигоди поліцейському ОСОБА_6 за не винесення останнім щодо ОСОБА_4 постанов про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП і ч. 2 ст. 126 КУпАП, та не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення в його інтересах дій, перебуваючи по АДРЕСА_1 разом з поліцейським з реагування патрульної поліції СПД № 1 ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , усвідомлюючи що останній є службовою особою, при виконанні своїх службових обов`язків та діє згідно із Законом України «Про Національну поліцію» та функціональними обов`язками в частині вжиття заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень, їх припинення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання, здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, запропонував ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 3 000 грн. за не винесення щодо нього постанов про вчинення адміністративних правопорушень та не притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП і ч. 2 ст. 126 КУпАП. Також в подальшому реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення в його інтересах дій, ОСОБА_4 знову запропонував ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 3 000 грн. за не винесення щодо нього постанов про вчинення ним адміністративних правопорушень та не притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: в пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

28.02.2024 року між прокурором - начальником Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю та згодою захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості у вказаному кримінальному провадженні, яку оголошено в підготовчому судовому засіданні 26.03.2024 року.

В угоді про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст. 369 КК України, яка ніким не оспорюються. Також зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно з угодою ОСОБА_4 зобов`язується повністю та беззастережно визнати в свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, в обсязі викладеному в обвинувальному акті.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Також в угоді зазначено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.ст.473,474 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 просила затвердити укладену угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання, оскільки при укладенні даної угоди дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, щиро розкаявся. Підтвердив, що вказаний злочин вчинив за умов та обставин викладених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Зобов`язався виконати визначені угодою зобов`язання, а також в найкоротший час сплатити штраф. Угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити. Крім того, зазначив, що укладення угоди є цілком добровільним рішенням, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечував проти укладення угоди та її затвердження судом, оскільки остання відповідає вимогами законодавства, та укладена за його участі в інтересах обвинуваченого, без будь-якого примусу, про що зазначив в судовому засіданні.

Суд в даному випадку не перевіряє фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як і не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів, потерпілий в даному кримінальному провадженні відсутній, цивільний позов не заявлений, отже угода відповідає вимогам закону.

При цьому, судом відповідно до вимог ч.4 ст.474 КПК України з`ясовано, що обвинувачений беззаперечно визнає вину в обсязі пред`явленого обвинувачення, щиро кається, зобов`язується виконати викладені в угоді зобов`язання, а також цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, при перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, які в цілому вже і виконав на момент розгляду даної угоди, оскільки беззастережно визнав свою вину в судовому засіданні та щиро розкаявся.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 28.02.2024 року між прокурором - начальником Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю та згодою захисника ОСОБА_5 .

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлені.

Згідно вимог ч.1 ст.19 КК України ОСОБА_4 є осудною, оскільки осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем якого, відсутня негативна характеристика, заяв і скарг на його поведінку не надходило, що підтверджується відповідною довідкою-характеристикою.

Згідно довідки КНП «Гребінківська міська лікарня» від 19.02.2024 року ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З даних вимоги вбачається, що ОСОБА_4 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст. 89 КК України, вважається таким, що раніше не судимий.

За інформацією згідно довідки №393/115/128/05-2024 виданої 19.02.2023 Лубенським районним сектором №1 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, ОСОБА_4 на обліку не перебуває.

Також враховано, що обвинувачений не є депутатом, на даний час офіційно не працює. Перебуває на військовому обліку.

За час судового розгляду справи в суді, обвинувачений ОСОБА_4 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, а тому є обґрунтованим. Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості вид та міра покарання, відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначено покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості укладену 28.02.2024 року між прокурором - начальником Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю та згодою захисника ОСОБА_5 і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 314, 368-371, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 2 ч. 1 ст. 468, ст.ст. 469, 472, 474, 475 КПК України, ч. 1 ст. 369 КК України, суд, -

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості укладену 28.02.2024 року між прокурором - начальником Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю та згодою захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000076 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.02.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 ( однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази:

- паперовий конверт в якому знаходиться компакт-диск марки «Axent» DVD+R об`ємом пам`яті 4.7 GB на якому записані дев`ять відеозаписів - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1