Справа № 296/2180/24
УХВАЛА

Іменем України

14 березня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність органу досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 08.03.2024р. надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в якій останній просить зобов`язати старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

В обґрунтування скарги вказав, що 27.02.2024р. ним було направлено до старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які за їх показаннями були свідками вчинення ОСОБА_4 вбивства, але приховали вказаний особливо тяжкий злочин, який скоєно 29.04.2016

Однак станом на 07.03.2024р. вказану заяву органом досудового розслідування не розглянуто та відповіді не надано. З огляду на зазначене адвокат ОСОБА_3 просить вимоги скарги задовольнити.

Від адвоката ОСОБА_3 14.03.2024р. надійшла заява про розгляд скарги без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, від нього 14.03.2024р. надійшла заява про розгляд скарги без його участі. Просив у задоволенні вимог відмовити.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя встановив, що 27.02.2024р. адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , подав старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 заяву про вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, пердбаченого ч.1 ст.396 КК України та просив розпочати за вказаною заявою досудове розслідування.

Слідчим ОСОБА_9 долучено до матеріалів скарги лист від 01.03.2024р. №3050/24-2024, яким ОСОБА_3 повідомлено, що вимоги викладені у заяві від 27.02.2024р. не можуть бути задоволені. Обгрунтовуючи відмову слідчий зазначив, що з протоколів допиту савідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що останні не повідомили про обставини даної події, оскільки перебували під психологічним тиском з боку ОСОБА_4 , який попередив про недопущення розголошенняч цієї інформації а також погрожував вбивством у противному випадку. Також слідчий вказав, що чинний КК України не встановлює відповідальності за неповідомлення про злочин, а лише за його приховування.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за повідомленням є саме наявність у цьому повідомленні обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Оцінюючи матеріали справи на предмет законності дій слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 щодо розгляду заяви адвоката ОСОБА_3 від 27.02.2024, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчий обґрунтовано відмовив у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Враховуючи викладене, скарга адвоката ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність органу досудового розслідування - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1