ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000606 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 , кримінальне провадження №0000606 від 27.01.2017 про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.3 ст.27, ч.2 ст.205-1, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, після повідомлення особи про підозру.

В поданій апеляційній скарзі з доповненнями прокурор вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 11 вересня 2023 року зроблено висновок про те, що п.10 ч.1 ст.284 КПК України застосовується лише до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до ЄРДР після введення в дію цього положення, тобто поширюється на кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені до ЄРДР з 16 березня 2018 року, і не поширюється на кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені в ЄРДР до вказаної дати. Вказує на те, що в даному кримінальному провадженні відомості про вчинення кримінальних правопорушень були внесені до ЄРДР 27 січня 2017 року, тобто до 16 березня 2018 року. Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду поза межами строків досудового розслідування. Також зазначає, що для визначення питання щодо застосування судом п.10 ч.1 ст.284 КПК України, принципово оцінити, чи не вносилися до ЄРДР зміни у викладі об`єктивної сторони цього злочину після 16 березня 2018 року. Крім того, для застосування вказаної норми закону до конкретного провадження за об`єктом регулювання необхідно, щоб відомості про злочин, внесені до ЄРДР до 16 березня 2018 року та відомості про злочин, що є предметом судового розгляду, були тотожними, з огляду на об`єктиву сторону цього діяння. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду щодо ОСОБА_7 без змін.

Обвинувачена ОСОБА_7 , її захисник ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились, хоча відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст.135 КПК України, кожен з них належним чином повідомлений про дату та час та місце розгляду справи, що стверджується телефонограмою від 20 березня 2024 року (т.4 а.к.п.137), при цьому будь-яких заяв від обвинуваченої, її захисника та потерпілої про відкладення розгляду справи не надходило.

На адресу апеляційного суду представник потерпілої адвокат ОСОБА_10 надіслав заяву, в якій просить розгляд справи відкласти, у зв`язку із зайнятістю у цей час в Головному слідчому управлінні НПУ на допиті (т.4 а.к.п.138).

Дане клопотання до задоволення не підлягає, а судовий розгляд в суді апеляційної інстанції відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проводиться за його відсутності, а також відсутності обвинуваченої та її захисника, з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченої ОСОБА_7 , а судом апеляційної інстанції учасники судового провадження повідомлені належним чином, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченої її захисника, потерпілої та її представника.

При цьому апеляційний суд констатує, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні перебуває в провадженні Волинського апеляційного суду з 20 вересня 2023 року.

З вказаного часу апеляційний розгляд неодноразово відкладався, а саме 9 разів, через надходження від сторони захисту та потерпілої сторони заяв про відкладення апеляційного розгляду.

Так, 14 листопада 2023 року апеляційний розгляд було відкладено через надходження 13 листопада 2023 року на адресу суду заяви захисника ОСОБА_8 про відкладення розгляду апеляційної скарги. Вказана заява мотивована тим, що у цей час захисник зайнята у справі в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України (т.4 а.к.п.37).

29 листопада 2023 року апеляційний розгляд було відкладено через надходження 28 листопада 2023 року на адресу суду заяви представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 про відкладення розгляду апеляційної скарги. Свою заяву адвокат мотивував тим, що у цей час він буде зайнятий у справі в Саксаганському районному суді м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (т.4 а.к.п.59).

14 грудня 2023 року апеляційний розгляд було відкладено через надходження 13 грудня 2023 року на адресу суду заяв захисника ОСОБА_8 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 про відкладення розгляду апеляційної скарги. Вказані заяви мотивовані тим, що 12 грудня 2023 року на території України відбувся технічний збій мережі «Київстар» та по теперішній час відсутній мобільний зв`язок та інтернет, а тому не має можливості вийти на відеоконференцію заяву (т.4 а.к.п.65,66). При цьому апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, захисник ОСОБА_8 та представник потерпілої адвоката ОСОБА_10 не звертались до Волинського апеляційного суду з клопотанням про проведення судового засідання, яке призначено на 11 годину 00 хвилин 14 грудня 2023 року, в режимі відеоконференції.

18 січня 2024 року апеляційний розгляд було відкладено через надходження 17 січня 2024 року на адресу суду заяви захисника ОСОБА_8 про відкладення розгляду апеляційної скарги. Свою заяву захисник мотивувала тим, що обвинувачена ОСОБА_7 перебуває на лікарняному, докази чого будуть надані на наступне судове засідання (т.4 а.к.п.75). При цьому апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, ні обвинуваченою, ні її захисником на наступні судові засідання не надано доказів, які б підтверджували факт перебування обвинуваченої в цей період на лікарняному.

01 лютого 2024 року апеляційний розгляд було відкладено через надходження 31 січня 2024 року на адресу суду заяв захисника ОСОБА_8 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 .. Свою заяву захисник ОСОБА_8 мотивувала тим, що у цей день вона перебуватиме у відрядженні в м. Дніпрі в Дніпровському окружному адміністративному суді, а представник потерпілої адвокат ОСОБА_10 буде зайнятий в іншій справі в Жовтневому районному суді м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (т.4 а.к.п.114, 115).

07 лютого 2024 року апеляційний розгляд було відкладено через надходження 07 лютого 2024 року на адресу суду заяви захисника ОСОБА_8 про відкладення розгляду апеляційної скарги. Свою заяву захисник мотивувала тим, що в обвинуваченої ОСОБА_7 померла сестра, і обвинувачена займатиметься організацією поховання, докази чого будуть надані на наступне судове засідання (т.4 а.к.п.119). При цьому апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, ні обвинуваченою ні її захисником на наступні судові засідання не надано доказів на підтвердження вказаної обставини.

22 лютого 2024 року апеляційний розгляд було в чергове відкладено через надходження 21 лютого 2024 року на адресу суду заяви представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 про відкладення розгляду апеляційної скарги. Свою заяву захисник мотивував тим, що потерпіла ОСОБА_9 перебуває на лікарняному, докази чого будуть надані на наступне судове засідання (т.4 а.к.п.124). При цьому апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, ні потерпілою ні її представником на наступні судові засідання не надано доказів, які б підтверджували факт перебування потерпілої в цей період на лікарняному.

Крім того, в судове засідання 22 лютого 2024 року, будучи належним чином та заздалегідь повідомлені про час та місце розгляду справи (т.4 а.к.п.121), ні обвинувачена, ні її захисник, а також представник потерпілої адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились (т.4 а.к.п.125, 126).

05 березня 2024 року апеляційний розгляд було відкладено через надходження 04 березня 2024 року на адресу суду заяви представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 про відкладення розгляду апеляційної скарги. Свою заяву адвокат мотивував тим, що у цей час адвокат буде зайнятий у справі в Центрально-Міському районному суді м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (т.4 а.к.п.129).

Крім того, в судове засідання 05 березня 2024 року, будучи належним чином та заздалегідь повідомлені про час та місце розгляду справи (т.4 а.к.п.128), ні обвинувачена, ні її захисник, а також потерпіла в судове засідання не з`явились (т.4 а.к.п.130-132).

20 березня 2024 року апеляційний розгляд було відкладено через надходження 19 березня 2024 року на адресу суду заяви захисника ОСОБА_8 про відкладення розгляду апеляційної скарги. Свою заяву захисник мотивувала тим, що обвинувачена ОСОБА_7 перебуває на лікарняному, докази чого будуть надані на наступне судове засідання (т.4 а.к.п.134). При цьому апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, ні обвинуваченою ні її захисником на наступне судове засідання не надано доказів, які б підтверджували факт перебування обвинуваченої в цей період на лікарняному.

Таким чином, тривалість провадження в суді апеляційної інстанції обумовлена поведінкою захисника ОСОБА_8 та представником потерпілої адвокатом ОСОБА_10 ..

Беручи до уваги в сукупності всі обставини, які стали причиною відкладень судових засідань, апеляційний суд доходить висновку, що дії цих адвокатів мали певні ознаки зловживання правом з метою затягування розгляду справи, про що свідчать зазначені вище факти.

Так, згідно з частинами 1, 2, 3 статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В той же час, суд апеляційної інстанції вжив всіх належних заходів для дотримання процесуальних прав учасників судового провадження, забезпечення їх участі та їх повідомлення про дату та час апеляційного розгляду апеляційної скарги, проте неодноразові неявки обвинуваченої, її захисника, потерпілої та представника потерпілої у судові засідання апеляційного суду, має всі ознаки недобросовісної процесуальної поведінки та зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Враховуючи, наведені обставини, а також те, що обвинувачена не утримується під вартою, в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення її становища, а ставиться питання лише щодо правильності вирішеного судом першої інстанції клопотання обвинуваченої, відсутні причини вважати неявку учасників судового провадження до апеляційного суду поважною, зважаючи на зловживання вказаними учасниками судового провадження своїми процесуальними правами, апеляційний суд доходить висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченої, її захисника, потерпілої та її представника, і такий розгляд, не призведе до обмеження їхніх права на участь в апеляційному розгляді справи.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримував подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, ухвалюючи рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції цих вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Аналізуючи зміст ухваленого судом першої інстанції судового рішення, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав для закриття кримінального провадження №0000606 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.3 ст.27, ч.2 ст.205-1, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до вимог п.10 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого проти життя та здоров`я особи.

Оскаржуваною ухвалою суд закрив кримінальне провадження №0000606 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.3 ст.27, ч.2 ст.205-1, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду 31.05.2021 поза межами строків досудового розслідування, тому що строк досудового розслідування закінчився 28.05.2021 і це є безумовною підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 цього Кодексу, після повідомлення особі про підозру.

Проте, з таким висновком місцевого суду суд апеляційної інстанції не погоджується враховуючи таке.

У пункті 5 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч.7 ст.217 КПК днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Статтею 284 КПК України визначено підстави для закриття кримінального провадження, тобто закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з Законом № 2147-VIII частину 1 статті 284 КПК доповнено пунктом 10, за яким ці зміни вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, тобто з 16 березня 2018 року і не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР після введення в дію цих змін.

Відповідно ж до висновку щодо застосування норм права, який міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 вересня 2023 року в справі № 711/8244/18 (провадження № 51-769кмо22), датою введення в дію положень, вказаних у пункті 4 § 2 розділу 4 Закону № 2147-VIII, у тому числі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК, є 16 березня 2018 року.

Пункт 10 частини 1 статті 284 КПК України застосовується лише до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до ЄРДР після введення в дію цього положення, тобто поширюється на кримінальні провадження, відомості про які внесені до ЄРДР з 16 березня 2018 року, і не поширюється на кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені в ЄРДР до вказаної дати.

Водночас, як убачається з матеріалів кримінального провадження, 27 січня 2017 року до ЄРДР внесені відомості за №0000606 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.15, ч.3 ст.190 КК України (т.3 а.к.п.9).

Таким чином, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000606 від 27 січня 2017 року, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що вказана процесуальна норма застосовується лише до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до ЄРДР після введення в дію цього положення (тобто з 16 березня 2018 року).

При цьому з матеріалів кримінального провадження убачається, що в подальшому, 30 вересня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000606 доповнено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.1 ст.358 КК України (т.3 а.к.п.9).

18 жовтня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000606 змінено правову кваліфікацію на ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України (т.3 а.к.п.10).

В подальшому, 23 березня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000606 доповнено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.3 ст.27, ч.3 ст.205-1 КК України (т.3 а. к.п.10).

За таких обставин у даному кримінальному провадженні відомості про кримінальні правопорушення, внесені до ЄРДР як до введення в дію положень, вказаних у пункті 4 § 2 розділу 4 Закону № 2147-VIII (у т.ч. й п.10 ч.1 ст.284 КПК), а саме 27 січня 2017 року, так і після набрання чинності вказаними нормами 23 березня 2020 року.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зміна правової кваліфікації у первинному кримінальному провадженні жодним чином не впливає на імперативний характер вказівки у примітці до п.10 ч.1 ст.284 КПК України про дію приписів цього пункту лише щодо справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.

А тому закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.27, ч.2 ст.205-1, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України щодо кримінального правопорушення, відомості по якому внесено до ЄРДР за №0000606 від 27 січня 2017 року (до введення в дію положень, вказаних у пункті 4 § 2 розділу 4 Закону № 2147-VIII), суперечить імперативним приписам примітки до п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Отже, під час розгляду справи місцевий суд не надав належної оцінки зазначеним обставинам, чим допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст.412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, апеляційний суд вважає за необхідне, керуючись ст.9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені, зокрема п.2 ч.1 ст.7 КПК України, скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді суду необхідно усунути зазначені порушення кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: