Справа № 946/4879/24
Провадження № 1-кс/946/1567/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000306 від 04.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

17.06.2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, якою просив скасувати постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000306 від 04.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 14.06.2024 року ОСОБА_3 отримав постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000306 від 04.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України під час ознайомлення з якої було встановлено, що слідчим СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 не було долучено до матеріалів зазначеного кримінального провадження будь яких документів на підтвердження інформації наданої ОСОБА_6 під час допиту, більш того, під час допиту ОСОБА_6 надав неправдиву інформацію.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 в повному обсязі вимоги поданої скарги підтримав, просив її задовольнити та зазначив, що слідчим не виконанні всі необхідні слідчі дії по встановленню факту крадіжки лічильника електричної енергії.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні скарги, зазначаючи що постанову про закриття кримінального провадження є вмотивованою та обґрунтованою.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення скаржника, слідчого та прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої постанови про закриття кримінального провадження, з огляду наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у рішенні слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебували матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000306 від 04.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з п.8 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 284 КПК України).

Положенням п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається із оскарженої постанови, вона була прийнята відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування слідчим в постанові зазначено, що 03.03.2023 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшла копія ухвали Одеського апеляційного суду від 20.02.2023 щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою ОСОБА_3 від 21.11.2022, про те, що 20.04.2018 ОСОБА_6 , скоїв крадіжку лічильника електричної енергії змінного струму, за допомогою демонтажу, який був встановлений за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.02.2023 скасовано ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою, оскільки останнім вже подавалися заяви аналогічного змісту та органом досудового розслідування проводилося розслідування за фактом крадіжки лічильника у кримінальному провадженні № 0000056 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час допиту в якості свідка ОСОБА_3 , встановлено та перевірено наявність вже раніше розпочатого досудового розслідування щодо того ж кримінального правопорушення за одним і тим же фактом, а саме кримінального провадження № 0000056 від 11.01.2020, у якому прийнято рішення про закриття на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 22.09.2022 року та залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного суду 14.11.2022. Судом задоволено клопотання ОСОБА_6 , та на підставі ч. 9 ст. 284 КПК України закрито кримінальне провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

ОСОБА_3 по суті поставлених запитань дав наступні показання, що в другій половині квітня 2018 року вчинена крадіжка електричного лічильника, який знаходився на сходовому майданчику з спеціально обладнаного місця, а саме: металевої шафи від квартири АДРЕСА_2 . Згідно кримінального провадження № 0000056 від 11.01.2020, крадіжка лічильника організована трьома особами: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невідомою третьою особою.

В ході досудового розслідування установлено, що 25.05.2011 між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено договір № 6 В/6 про участь у спільному будівництві об`єкту «Житловий Будинок з 28-ма квартирами», за адресою: АДРЕСА_3 , згідно якого замовник ( ОСОБА_3 ) зобов`язується передати виконавцю ( ОСОБА_6 ) суму в розмірі 511 115 гривень, яка включає оплату за будівництво квартири АДРЕСА_4 .

До матеріалів провадження долучено копію договору про створення сумісної власності, укладеного 11.01.2011 між 36 фізичними особами та ТОВ «Горлан», відповідно до якого повинен бути збудований багатоповерховий, багатоквартирний будинок.

Відповідно до п. 4 зазначеного договору 36 фізичних осіб зобов`язуються здійснити оплату вартості усіх без виключення будівельних матеріалів та виконаних робіт, а сторона 37 ( ТОВ «Горлан») зобов`язується збудувати та здати в експлуатацію до 25.05.2014 житловий будинок.

Також, відповідно до п. 6 зазначеного договору сторона 37 зобов`язується використовувати грошові кошти інвесторів на будівництво та здачу у експлуатацію від сторін 1-36. Грошові кошти, які внесені інвесторами, є вартістю квартир з відповідним обладнанням, а саме: виконання внутрішніх робіт на сходах та фасадах, проведення в порядок території, зовнішні системи газифікації, електрифікації, каналізації, водопостачання холодної води, роботи по виконанню покрівлі даху.

Крім того, відповідно до п.10 сторона 37 зобов`язується передати об`єкт нерухомості кожній стороні окремо з виконаними роботами у тому числі з установкою апаратів (лічильників) для реєстрації енергетичних агентів для кожної квартири.

Відповідно до п. 4.6 зобов`язується виконати на об`єкті нерухомості (у квартирі) роботи, які вказаної у Додатку №1 до зазначеного договору і є невід`ємною його частиною.

Після закінчення будівельних робіт об`єкти нерухомості (квартири) згідно акту прийому - передачі передані інвесторам, у тому числі ОСОБА_3 .

Постановою Верховного суду України від 20.11.2019 касаційна скарга ОСОБА_6 щодо розірвання договору № 6В/6 від 25.05.2011, який укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 залишена без задоволення у зв`язку з відсутністю підстав для його розірвання.

Згідно показів ОСОБА_3 , 20.04.2018 в період часу з 15:00 годин по 16:00 годин за адресою: АДРЕСА_1 на міжповерховому майданчику першого поверху було здійснено демонтаж електричного лічильника, через який постачалась електроенергія до квартири АДРЕСА_5 . ОСОБА_3 вказує, що даний демонтаж зробив директор ТОВ «Горлан» ОСОБА_6 , та зазначає, що вищезазначений лічильник та квартира за адресою: АДРЕСА_6 , знаходяться саме у його власності згідно інвестиційного договору, та договору спільної власності.

Разом з тим під час досудового розслідування встановлено, про відсутність у ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2 .

Так, до матеріалів кримінального провадження долучено копію акту приймання-передачі квартири між ТОВ «Горлан» та ОСОБА_3 від 23.01.2015. А також копія рішення про зупинення розгляду заяви ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо власності на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки відсутні оригінали договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 16.08.2012 та акт прийому-передачі квартири.

Також отримано відповідь з виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про власників квартири АДРЕСА_2 , а також зазначений об`єкт речових прав на нерухоме майно не зареєстровано.

Також, згідно даних відкритої інформаційної системи «Єдиний реєстр судових рішень» наразі у провадженні Верховного Суду перебуває справа за № 500/504/17 (за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Горлан» та інших про визнання права власності на квартиру і нежитлові приміщення, витребування майна і припинення права власності).

З наведеного вище можна зробити висновок щодо наявності спору щодо набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 , та іншого майна, яке повинно бути передано за інвестиційним договором. Вирішення вказаного спору не є компетенцією органу досудового розслідування.

Під час досудового розслідування встановлено, що лічильник електроенергії кв. 6 демонтовано за вказівкою ОСОБА_6 невстановленою особою із електрощитка, розташованого на сходовій клітці у будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Так, опитаний у якості свідка ОСОБА_7 , який працював до 2014 року в ТОВ «Горлан» виконробом та який на прохання ОСОБА_6 у 2018 році був присутній під час демонтажу вищевказаного лічильника та показував представнику ТОВ «Горлан», який електричний лічильник відноситься до якої квартири. Хто саме демонтував лічильник, свідок не пам`ятає.

Допитаний ОСОБА_8 , який виконував роботи для в ТОВ «Горлан» пов`язані з електрикою, який пояснив що про подію демонтажу лічильника в будинку за адресою АДРЕСА_1 йому нічого не відомо.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 показав, що згідно договору № 6 В/6 між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 лічильник не закупався, оскільки будинок по АДРЕСА_3 не був побудований. В подальшому ОСОБА_6 надав дозвіл на будівництво житлового будинку на своїй земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 забудовнику ТОВ «Горлан». В процесі будівництва міська рада присвоїла поштову адресу: АДРЕСА_1 , вищезазначеному будинку, який побудував ТОВ «Горлан».

У той же час, згідно показів ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_2 забудовник ТОВ «Горлан» купив за свій рахунок тимчасові лічильники, та ОСОБА_3 ніякого відношення до вказаного лічильника не має.

ОСОБА_6 підтвердив факт установки лічильника електропостачання до квартири АДРЕСА_2 та його подальшого демонтажу, який проведено працівниками ТОВ «Горлан» за його вказівкою, оскільки зазначений лічильник належить ТОВ «Горлан».

Після здачі будинку в експлуатацію, усім об`єктам будівництва, які мають право власності, встановлені лічильники та укладено договори згідно вимог «Одесаобленерго», а тимчасові лічильники у більшості випадків забрано власниками квартир. Тимчасові лічильники встановлювались, оскільки в процесі будівництва змінювались технічні вимоги «Одесаобленерго».

ТОВ «Горлан» надана копія паспорту на лічильник електричної енергії змінного струму НІК 2102-02 М2В, яку долучено до матеріалів провадження.

Факт заміни лічильників також підтверджується показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , та які зазначили, що у будинку за їх місцем мешкання, електролічильники, які спочатку були встановлені, пізніше замінено на більш нові зразки. Лічильники замінювалися один раз та претензій ні до кого по даному факту у мешканців немає.

Також, допитано свідка ОСОБА_12 мешканця будинку за адресою АДРЕСА_1 , який пояснив що разом із сусідом з квартири АДРЕСА_5 - ОСОБА_3 , поставили металеву планку на щиток для захисту від крадіжки роутерів. Пізніше, він дізнався від сусідів, що вказану планку пошкоджено та демонтовано електролічильник від квартири ОСОБА_3 у період часу з 19.04.2018 по 22.04.2018, але його самого у цей період не було. Також свідок пояснив, що з 2017 року проживає за адресою АДРЕСА_1 та спочатку йому встановлено старий лічильник електроенергії, який через декілька років його замінили на більш новий зразок. Хто здійснював заміну він не знає та претензій по даному факту ні до кого не має.

В ході досудового розслідування ОСОБА_3 , не надав належних документів, що підтверджують право власності як на кв. АДРЕСА_2 , так і на електролічильник, щодо викрадення якого подана заява, вказаний електролічильник ним не закупався та не встановлювався.

З огляду на те, що вказаний електролічильник придбано за кошти ТОВ «Горлан», належить йому та демонтовано за вказівкою ОСОБА_6 як майно товариства, в даному випадку відсутній умисел у ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та третьої особи, яку не встановлено за результатами проведення досудового розслідування, на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужої речі, а відтак відсутня обов`язкова складова складу кримінального правопорушення умисел на таємне викрадення чужого майна та відповідно корисливий мотив.

Як встановлено слідчим суддею з матеріалів кримінального провадження, то по даному кримінальному провадженню слідчим було здійснено усіх необхідних слідчих, дій, направлених на встановлення усіх необхідних даних за вказаним кримінальним правопорушенням.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя, погоджуючись з висновками слідчого зробленими в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження та приймає до уваги, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і ТОВ «Горлан» існує цивільно-правовий спір саме щодо квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_7 .

Право власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 не оформлено.

Крім цього, з приводу отримання коштів ОСОБА_6 у ОСОБА_3 відповідно до договору від 25.11.2011 року №6 В/6 про участь у спільному будівництві об`єкту «Житловий Будинок з 28-ма квартирами», за адресою: АДРЕСА_3 та в подальшому заволодівши грошовими коштами переданими за даним договором і не передавши у власність ОСОБА_3 вищевказану квартиру ОСОБА_6 22.08.2018 року було оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст.190 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000306 від 04.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України

Керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000306 від 04.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України -відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 24.06.2024р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1