ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/690/24 Справа № 205/2866/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000360 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 13 березня 2024 року застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 годин 07 хвилин 17 травня 2024 року включно, та визначено заставу в сумі 90 840 грн. з покладенням обов`язків.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_7 та встановив наявність ризиків, що останній може переховуватися від суду та слідства вчинити інше кримінальне правопорушення, а також слідчий суддя врахував обставини зазначені в ст. 178 КПК України, тому дійшов висновку про необхідність застосування виключного запобіжного заходу. Врахувавши положення ст. 182 КПК України, слідчий суддя визначив заставу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати домашній арешт.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що застосовний запобіжний захід і застава є суворими. При цьому апелянт вказує, що не взято до уваги його психічний стан, який виражається в тому, що 20 грудня 2023 року він втратив цивільну дружину, та дізнався, що остання заразила невиліковною інфекційною хворобою. Також ОСОБА_7 вказує, що має психоневрологічний розлад здоров`я, на утримані малолітню доньку 2019 року народження, батьків похилого віку. ОСОБА_7 вказує, що щиро кається, визнає вину, готовий відшкодувати спричинений збиток.

В апеляційному суді захисник та ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Висновки слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає правильними.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, клопотанням слідчого підтверджується, що ВП №3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000360 від 11 березня 2024 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 185 КК України. (а.с.8-9)

11 березня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та повідомлено про підозру за ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 185 КК України.(а.с.88-94)

Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 185 КК України, яка не оскаржується, тому на підставі ч.1 ст. 404 КПК України не перевіряється.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбаченого п.п 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 185 КК України, що останній не має офіційного місця працевлаштування, постійного доходу, є раніше судимою особою.

Враховуючи вимоги ст. 178 КПК України, а саме тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, вік підозрюваного( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), наявність на утримані малолітньої доньки, відсутність офіційного місця роботи, постійного заробітку, наявність чотирьох судимостей, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи про характеризуючі дані не дають підстав для застосування до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою з урахуванням вказаного.

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: ухилення від слідства та суду, за умови доведеності такого ризику (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

До апеляційної скарги не долучено даних, які б вказували, що через стан здоров`я ОСОБА_7 не можливо утримувати в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4