Справа № 460/1227/18
Провадження №1-кп/944/75/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості щодо якого 21.03.2018року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000038 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Крухиничі Локачинського району Волинської області, із середньою спеціальною освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , звільненого в запас, учасника бойових дій, раніше судимого 22 лютого 2022року вироком Локачинського районного суду Волинської області за ч.1 ст.115 КК України, до покарання, у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, під вартою з 20.06.2021року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем номеру обслуги 1 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 2 гаубичної самохідно-артилерійської групи військової частини - п/п НОМЕР_2 , у порушення вимог ст.ст.11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст.ст.4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, без поважних причин в умовах особливого періоду не повернувся вчасно на службу в розташування військової частини - п/п НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза її межами з 08год.00хв. 31.12.2015по 08год.00хв. 16.01.2016року, за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, тобто, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст.407 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при

обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини провадження і судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового

провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З врахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у невчасному з"явленні на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, доведена повністю, а його дії за ч.4 ст.407 КК України кваліфіковано вірно.

Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно вимог ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд, суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та враховує обставини кримінального правопорушення, наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь тяжкості, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину та відсутність заподіяної шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Положеннями ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі №511/37/16-к, правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України,

застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком, як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею, за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

З урахуванням наведеного, суд, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 ,який є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 23 листопада 2015року, характеристику за місцем проживання, надану сільським головою с.Крухиничі, його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, та відсутності заподіяної шкоди, приходить до висновку що обвинуваченому слід обрати покарання у межах санкції ч.4 ст.407 КК України, у виді позбавлення волі, та з врахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України, оскільки, обвинувачений ОСОБА_4 був раніше засуджений вироком Локачинського районного суду Волинської області за ч.1 ст.115 КК України від 22 лютого 2022року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складення призначеного покарання за даним вироком та покарання та вироком Локачинського районного суду Волинської області від 22 лютого 2022року, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі .Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігатиме вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Початок строку відбуття покарання рахувати з 20 червня 2021року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПКУкраїни, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складення призначеного покарання за даним вироком суду та покарання та вироком Локачинського районного суду Волинської області від 22 лютого 2022року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 20 червня 2021року, тобто з дати фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_1