Справа № 638/8914/24
Провадження № 1-кп/638/1545/24
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 23.02.2024 року близько 20.00 год., більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку АДРЕСА_1 , побачила раніше відому їй ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прямувала додому за адресою мешкання: АДРЕСА_2 . У цей час, у ОСОБА_4 на ґрунті виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_6 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті останній.

Стороною обвинувачення встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , своїми умисними та протиправними діями вчинила кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, тобто закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілу та свідків в цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначені ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_4 залишила місце вчинення злочину, що свідчить про можливість у подальшому переховуватися від явки до суду, також зважаючи на покарання у разі визнання винною у вчиненні особливо тяжкого злочину. Ризик впливу на свідків обгрунтовується тим, що обвинувачена з метою уникнення від кримінальної відповідальності може змусити потерпілу, свідків, які ще не допитані судом, змінити свої показання. Ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК України обгрунтовується тим, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вчинене нею останнє не закінчено нею з причин, що не залежали від її волі.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним та не зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачена та її захисник заперечували проти задоволенні клопотання. Захисник просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового (або нічного) домашнього арешту або визначити розмір застави. В обгрунтування заперечень посилаються на те, що кваліфікація злочину встановлена неправильно, за результатами експертиз потерпілій спричинено лише легкі тілесні ушкодження. Обвинувачена шукала дитину, яку не знайшла одразу за місцем проживання батька, тому вирішила прийти до дому потерпілої, оскільки остання у близьких стосунках з батьком дитини. Дитина знаходиться дома сама, батько постійно на роботі, дитина не отримує належного догляду. Ризики не обґрунтовані, ОСОБА_4 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалась, працює, має другу доньку, яка є повнолітньою. Через необґрунтованість підозри та недоведеність зазначених ризиків просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Суд, заслухавши доводи прокурора, захисника та обвинуваченої, дослідивши клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, як то запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Згідно зі статтею 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї (надалі Конвенція) є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Положеннями ст. ст. 5, 18 Конвенції передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" визначений термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Європейський суд з прав людини роз`яснює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку суду, прокурором доведено наявність ризиків на час судового провадження, що полягають у можливості ухилення від суду, впливу на свідків та потерпілу, проте, не доведено ризик вчинення іншого правопорушення, з огляду на наступне.

На наявність встановлених ризиків вказує те, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів» в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи. Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватим у даному кримінальному правопорушенні, може сприяти переховуванню обвинуваченим від суду.

Справа розглядається на час розгляду даного клопотання у підготовчому засіданні, в подальшому під час судового розгляду можуть бути допитані свідки та потерпіла, тому існує ризик того, що обвинувачена буде мати можливість незаконно вплинути на потерпілу або свідків з метою зміни показань, що не сприятиме об`єктивному розгляду справи.

Суд також враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, те, що обвинувачена раніше не судима , має дитину, розлучена, працює на посаді медичної сестри у КНП ХОР «ОКЛ», має задовільний стан здоров`я, не є особою з інвалідністю. Оскільки обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягалася та має соціальні зв`язки, враховуючи встановлені судом обставини, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень не підтверджується на даному етапі розгляду справи.

Також, судом враховано, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова 26.02.2024 обвинуваченій ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23.04.2024. В подальшому дія запобіжного заходу продовжена ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.04.2024 до 23.05.2024.

З огляду на викладене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд вважає необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 строком на 60 днів. Суд вважає, що менш суворий запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченому.

Обвинуваченою та її захисником під час розгляду даного клопотання не наведено доводів та не надано належних та достатніх доказів, що свідчать про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення та наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

З урахуванням ч.4 ст. 183 КПК України, зокрема повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні закінченого замаху на життя потерпілого, суддя вважає можливим не визначати розмір застави, а відтак клопотання захисника про визначення розміру застави не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 315, 372, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (№ 27) строком на 60 (шістдесят) днів до 19 липня 2024 року включно без права внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_4 - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1