Справа № 591/9095/23
Провадження № 1-кп/591/317/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Зарічний районний суд м.Суми в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження 0002042 від 07.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Лебединського району, м. Лебедин, українка, громадянка України, середня освіта, офіційно працює адміністратором закладу, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами) з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан.

06.06.2023 о 11 год. 56 хв., ОСОБА_4 , перебувала у приміщенні ТЦ "Атріум", за адресою: м. Суми, пр-т М. Лушпи, 41. У цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на привласнення банківської картки AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яку цього ж дня о 11 год. 17 хв. залишила ОСОБА_5 з власної необережності. Оглянувши картку, ОСОБА_4 , зрозуміла, що оплату карткою можна здійснити за допомогою встановленого на ній чипу «Pay pass», тобто безконтактної технології оплати, яка в силу положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, розуміючи, що вказана банківська картка належить сторонній особі, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує' певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, та розуміючи, що на банківській картці можуть зберігатися грошові кошти, переслідуючи при цьому корисливий мотив, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами, взяла банківську картку AT КБ «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , таким чином привласнивши її.

На підставі викладеного, у результаті умисних, протиправних дій, які виразилися у привласненні офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, а саме банківської картки AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

У подальшому продовжуючи свою протиправну діяльність, реалізуючи свій злочинний намір, передбачаючи можливість настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, таємно, діючи в умовах воєнного, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 , користуючись тим, що банківська картка обладнана безконтактною технологією оплати, викрала грошові кошти з банківської картки AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 належної ОСОБА_5 , а саме 06.06.2023 о 12 год. 51 хв. перебуваючи в магазині «Єва», що знаходиться за адресою: м. Суми, пр-т Михайла Лушпи, буд. 45/1 здійснила розрахунок за покупку товарів на суму 148 гривень 00 копійок.

Потім о 13 год. 03 хв. та о 13 год. 06 хв. прослідувавши до магазину «Продуктова Хатка», що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Холодноярської бригади (вул. СКД), буд. 22 здійснила розрахунок за продукти харчування на суму 152 гривні 96 копійок та 220 гривень 17 копійок. Потім о 13 год. 08 хв. цього ж дня, прийшовши до магазину «Хімія» за адресою: м. Суми, вул. Холодноярської бригади (вул. СКД), буд. 22, здійснила розрахунок за оплату товару на суму 151 гривню 90 копійок. Далі, о 13 год. 16 хв. у магазині «Анді» за адресою: м. Суми, вул. Холодноярської бригади (вул. СКД), буд. 22, здійснила розрахунок за оплату товару на суму 317 гривень 00 копійок. Після чого прослідувала до магазину «Аврора» за адресою: АДРЕСА_2 та здійснила розрахунок за оплату товарів на суму 520 гривень 00 копійок.

Розрахунок за придбані товари ОСОБА_4 здійснила банківською карткою, не належну їй та розпорядилася ними на власний розсуд, таким чином завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1510 гривень 03 копійки.

У результаті вчинення умисних, протиправних дій, які виразилися у таємному викраденні грошових коштів в умовах воєнного стану з банківської картки, емітованої на ім`я ОСОБА_5 на загальну суму 1510 гривень 03 копійки, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємного викрадення чужого майна (крадіжки), кваліфікуючою ознакою якої є «вчинена в умовах воєнного стану».

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, показала, що у вказані в обвинувальному акті день, час та місці, знайшла банківську карту в магазині «Атріум» та декілька разів розрахувалась в різних магазинах. В подальшому добровільно відшкодувала потерпілій завданий збиток, кається у вчиненому, просила призначити штраф, оскільки офіційно працює.

Пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, тому суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши наслідки такого порядку розгляду та впевнившись у добровільності позицій і правильному розумінні фактичних обставин усіма учасниками процесу.

Суд вважає, що вина обвинуваченої доведена в повному обсязі та її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документа, що належить ОСОБА_5 , та за ч.4 ст.185 КК України, тобто вчинення крадіжки майна ОСОБА_5 на загальну суму 1510 гривень 03 копійки, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення в умовах воєнного стану.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, її вік, поведінку, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До пом`якшуючих покарання обставин слід віднести повне визнання вини обвинуваченою, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, відшкодування завданих збитків, відсутність претензій у потерпілої, відсутність невідворотних наслідків від вчиненого.

Характеризуючи особу обвинуваченої слід зазначити, що ОСОБА_4 раніше не судима, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліках не перебуває, за місцем мешкання характеризується нейтрально, негативно оцінює вчинене діяння, має молодий вік, офіційно працює.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків, засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Враховуючи, що судом встановлено кілька обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння в розкритті злочину, повернення майна та відсутність претензій зі сторони потерпілого, що в свою чергу істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також з урахуванням характеризуючих особу винної даних, суд приходить до висновку про можливість застосування положення ст.69 КК України при призначенні покарання та перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не передбаченого санкцією ч.4 ст. 185 КК України, а саме у виді штрафу, за ч.1 ст. 357 КК України суд вважає за доцільне призначити штраф у мінімальному розмірі в межах санкції частини статті, а остаточне покарання призначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України.

Обраний обвинуваченій такий вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357 та ч.4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання за:

ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми.

Суддя ОСОБА_1