Справа № 751/8220/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/304/24
Категорія - ч. 2 ст. 190 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002672 від 23 липня 2023 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2023 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійною технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня прибуття та взяття на облік у кримінально-виконавчій установі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1 912 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, наприкінці липня 2023 року, точної дати слідством не встановлено, у ОСОБА_6 та невстановленої слідством особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами громадян похилого віку, які мешкають на території м. Чернігова, а саме під приводом необхідності надання родичам потерпілих грошової допомоги у зв`язку з нібито виниклими проблемами із здоров`ям.

1) 19 липня 2023 року о 18 год. 43 хв., реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , здійснила дзвінок на стаціонарний телефон ОСОБА_9 . У ході телефонної розмови невстановлена слідством особа, назвавшись лікарем обласної лікарні, повідомила, що племінниця ОСОБА_9 перебуває в лікарні після автомобільної аварії та потребує негайного лікування, для чого їй необхідно передати грошові кошти в сумі 20 000 гривень через представника, який прийде до її квартири. Надалі, близько 19 год. 21 хв., 19 липня 2023 року ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи спільний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, прибув до квартири АДРЕСА_2 , де шляхом обману отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 4 000 гривень, заволодівши ними.

Таким чином, ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, незаконно, шляхом обману потерпілої ОСОБА_9 заволоділи належними їй грошовими коштами в сумі 4 000 гривень, чим спричинили матеріальну шкоду на вказану суму.

2) Продовжуючи злочинну діяльність, 23 липня 2023 року об 11 год., реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , здійснила дзвінок на стаціонарний телефон ОСОБА_10 . У ході телефонної розмови невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, повідомила, що донька ОСОБА_10 перебуває в лікарні після автомобільної аварії та потребує негайного лікування, для чого їй необхідно передати всі наявні грошові кошти через заступника лікаря, який прийде до її квартири. У подальшому, близько 11 год. 55 хв. 23.07.2023 ОСОБА_6 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи спільний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, прибув до квартири АДРЕСА_3 , де шляхом обману отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 24 000 гривень та 2 500 Євро, вартість яких станом на 23.07.2023 відповідно до інформації з Нацбанку України в еквіваленті Національної валюти України становить 102 462 гривні, заволодівши ними.

Таким чином, ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, незаконно, діючи повторно, шляхом обману потерпілої ОСОБА_10 заволоділи належними їй грошовими коштами загальною сумою 126 462 грн, чим спричинили матеріальну шкоду на вказану суму.

3) 03 серпня 2023 року, близько 15 год. 10 хв., реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , здійснила дзвінок на стаціонарний телефон ОСОБА_11 . У ході телефонної розмови невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, повідомила, що син ОСОБА_11 перебуває в лікарні після автомобільної аварії та потребує негайного лікування, для чого їй необхідно передати грошові кошти в сумі 20 000 доларів США через представника, який прийде до її квартири. У подальшому, близько 15 год. 25 хв. 03.08.2023 ОСОБА_6 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи спільний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, прибув до квартири АДРЕСА_4 , де намагався шляхом обману отримати від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 3 000 гривень, однак не довів свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки додому повернувся син потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, незаконно, діючи повторно, шляхом обману потерпілої ОСОБА_11 намагалися заволодіти належними їй грошовими коштами в сумі 3 000 гривень.

В апеляційних скаргах, які є ідентичними за своїм змістом, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 вирок суду першої інстанції просять скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 за відсутності в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Вказують на те, що місцевим судом був порушений принцип проголошення судового рішення, як складової принципу гласності й відкритості кримінального провадження. Головуючим суддею, після виходу з нарадчої кімнати 26 грудня 2023 року було оголошено лише вступну та резолютивну частину вироку, що суперечить вимогам ст. 376 КПК України і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Короткий текст вироку обвинуваченому та його захиснику не вручався, а повний текст вироку взагалі не оголошувався. Копію повного тексту вироку обвинувачений отримав 27 грудня 2023 року. Отже, головуючим не роз`яснювались засудженому зміст вироку, право на ознайомлення з журналом судового засідання та право подати на нього зауваження. Крім того, в Єдиному реєстрі судових рішень відсутній короткий текст вироку, а повний текст вироку був надісланий судом 27 грудня 2023 року, що вказує на відсутність тексту вироку суду вдень його проголошення 26 грудня 2023 року. Отже, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 постановлено без додержання вимог статей 370, 376 КПК України, оскільки при розгляді провадження судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Сторона захисту переконана в тому, що судом помилково дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознакою вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні докази такої змови, прокурором в судовому засіданні не доведено в якій формі відбувалась домовленість на вчинення злочину та не довів час та місце виникнення такої змови, не доведено, що обвинувачений та невстановлена особа заздалегідь узгоджували об`єкт злочину, його характер, місце, час, спосіб вчинення та зміст виконуваних функцій.

Так, на пропозицію неофіційного підробітку кур`єром, що надійшла на номер телефону ОСОБА_6 в додатку месенджер «Телеграм», останній погодився на таку роботу після перевірки документів та надходження на банківську картку грошових коштів. При цьому, обвинувачений досвіду офіційного працевлаштування не мав. Очевидним є те, що невстановлена слідством особа, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел скеровувала його до потерпілих в якості кур`єра з метою фактичного отримання грошових коштів у потерпілих, враховуючи та користуючись необізнаністю останнього. Судом встановлено, що ОСОБА_6 не повідомляв потерпілим вигадану історію про родичів в біді і йому було невідомо за яких обставин потерпілі передають грошові кошти. За твердженням потерпілих та свідків, обман з метою заволодіння грошовими коштами застосовувався виключно з боку невстановленої особи, яка в телефонному режимі спілкувалася з потерпілими, про що ОСОБА_6 стало відомо лише під час досудового розслідування. З невстановленою слідством особою ОСОБА_6 знайомий не був, спілкування відбувалося лише в телефонному режимі, коли особа вказувала за якою адресою треба прибути і які дії має виконувати ОСОБА_6 .

Не відповідає вимогам ст. 370 КПК України оскаржуваний вирок стосовно вмотивованості відхилення доводів сторони захисту, що в діях ОСОБА_6 відсутня суб`єктивна сторона складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.

Сторона обвинувачення в судовому засіданні взагалі не посилалася на докази щодо підтвердження суб`єктивної сторони відповідних складів злочинів, не вказала на фактичні дані, які доводять умисел.

При цьому, висновок місцевого суду про те, що умисел на вчинення шахрайських дій підтверджується протоколом огляду мобільного телефону від 04.08.2023 є невмотивованим, оскільки ні фото, ні відео, ні відповідне листування не підтверджує того, що ОСОБА_6 усвідомлював суспільно-небезпечний характер вчинених діянь, передбачав та бажав настання суспільно-небезпечних наслідків.

Вказують, що судом був порушений принцип безпосередності, бо в судовому засіданні відповідний телефон, як речовий доказ не оглядався. Доводи сторони захисту про недопустимість протоколу огляду вказаного телефону не приймались до уваги, в той час, як телефон був вилучений 03 серпня 2023 року під час затримання ОСОБА_6 за місцем його проживання з порушенням права особи на захист. Протокол обшуку оперативними працівниками не складався, а слідча не могла його оглядати 04 серпня 2023 року якщо напередодні 03 серпня він був запакований в сейф пакет, при цьому, сейф пакет був оглянутий сторонами в судовому засіданні, на якому містилися підписи свідків та слідчого, а також дата пакування 03.08.2023.

Слідча дія у виді слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 та показання свідків також не підтверджують умисел в діях обвинуваченого на вчинення шахрайських дій, як на це вказав суд першої інстанції, адже вони не підтверджують усвідомлення обвинуваченим суспільно-небезпечного характеру діяння, передбачення або бажання настання суспільно-небезпечних наслідків.

В оскаржуваному вироку не наведено вмотивованої відповіді на підставі яких саме фактичних даних зафіксованих у відповідному протоколі та яких саме свідків суд робить висновок щодо прямого умислу, адже потерпілі в судовому засіданні не допитувалися й безпосередньо свої показання не підтвердили, а свідки лише підтвердили, що бачили ОСОБА_6 за певних обставин.

У вироку суду не наведено мотивів відхилення доводів сторони захисту, що в діях ОСОБА_6 немає корисливого мотиву, а тому відсутня суб`єктивна сторона шахрайства як злочину. Не наведено мотивів щодо того, як заяви потерпілих про злочин, постанови про визнання речовими доказами та інші наведені у вироку докази підтверджують висунуте обвинувачення та спростовують доводи сторони захисту стосовно невчинення обвинуваченим інкримінованих злочинів з корисливим мотивом.

Оцінюючи доведеність корисливого мотиву місцевий суд не застосував критерій доведення вини поза розумним сумнівом, оскільки у справах, в яких наявність або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

На думку апелянтів, суд належним чином не дослідив показання ОСОБА_6 , який стверджував, що злочинів не вчиняв, корисливого мотиву не мав, він виконував роботу кур`єра, тому і приїхав за місцем проживання потерпілої забрати документи. 19 липня 2023 року він відмовився виконувати роботу кур`єра та у відповідь отримав погрози щодо небезпеки життю своїх рідних та близьких, які будуть реалізовані, якщо він не виконуватиме вимоги невстановленої слідством особи. ОСОБА_6 , під тиском отриманих погроз та загрози фізичної розправи над рідними, виконав всі вказівки щодо подальшого отримання грошових коштів від ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Реальність сприйняття обвинуваченим погроз підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 який вказав, що під час спілкування з ОСОБА_6 , останній вказав, що приїхав на адресу потерпілої, оскільки йому та його близьким погрожують вбивством або каліцтвом.

Не зважаючи на отриману інформацію, суд не застосував положення ч. 2 ст.40 та ст. 39 КК України, надаючи оцінку діям ОСОБА_6 за другим та третім епізодом обвинувачення, не врахував, що обвинувачений зазнав психологічного примусу, при з`ясуванні корисливого мотиву залишив поза увагою, що по другому епізоду ОСОБА_6 залишив потерпілій 500 гривень, що виключає прямий умисел на заволодіння коштами потерпілої. При цьому, суд не надав оцінку тому, що реальність погрози в кожному випадку залежить від суб`єктивного сприйняття її особою з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження. Отже, поза розумним сумнівом не були спростовані доводи ОСОБА_6 , що погрози невстановленої слідством особи щодо фізичної розправи над родичами обвинуваченого не могли бути реалізовані.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу інкримінованих кримінальних правопорушень, через недоведеність умислу в його діях, корисливої мети та вчинення злочинів через висловлення погроз фізичною розправою над його близькими та рідними, прокурора, який заперечив проти доводів сторони захисту, вважав вирок суду законним та обґрунтованим і просив залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 371 КПК України суд ухвалює вирок в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Частиною 6 вказаної статті передбачено, що копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Однак, з огляду на приписи ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Згідно з унесеними до ст. 615 КПК доповненнями, які залишились поза увагою сторони захисту, вирок, як і раніше, має бути в повному обсязі складений та підписаний суддями до його проголошення. При цьому закон не передбачає складання та внесення до реєстру судових рішень чи видачу сторонам окремого документу з назвою «Вирок (резолютивна частина)», як про це помилково вказують захисник та обвинувачений в апеляційних скаргах.

Згідно з журналом судового засідання та його технічним записом, головуючою, після проголошення резолютивної частини вироку, стороні захисту було поставлене запитання, чи зрозуміла суть проголошеного вироку та строки оскарження, на що було отримано ствердну відповідь (кивок на питання суду), отже сторона захисту не потребувала додаткових роз`яснень, що вказує на дотримання судом вимог кримінального процесуального закону та спростовує версію сторони захисту про допущені порушення.

Відповідно до реєстраційної картки даного кримінального провадження в системі документообігу «Д-З» вирок суду був внесений до системи 26 грудня 2023 року, але відправлений до реєстру судових рішень 27 грудня 2023 року, що свідчить про безпідставність доводів сторони захисту про те, що станом на день проголошення вироку 26 грудня 2024 року, повний текст вироку не був виготовлений, адже він був внесений до системи документообігу. Час опублікування вироку в реєстрі судових рішень не залежить від волевиявлення працівників суду та не може свідчити про те, що на день проголошення повний текст вироку не був виготовлений, як вказують на це апелянти.

Колегія суддів погоджується з твердженнями апеляційних скарг в тій частині, що копія вироку не була вручена обвинуваченому в день проголошення його резолютивної частини, однак це не є підставою для скасування судового рішення.

Колегія суддів приймає до уваги завантаженість місцевих судів справами різних категорій через брак суддів та перевантаження одного судді, за умови виконання своїх професійних обов`язків в прикордонному місті та повітряних тривог, що ускладнює роботу та збільшує термін підготовки документів до видачі, чим і пояснюється факт неможливості виготовити копію вироку в день його проголошення.

При цьому, вручення копії вироку ОСОБА_6 наступного дня - 27 грудня 2023 року жодним чином не порушило його процесуальні права та свободи, не позбавило можливості вчасно звернутися з апеляційною скаргою, в результаті чого ні він, ні його захисник не зазнали труднощів чи складнощів в доступі до правосуддя, мали можливість реалізувати гарантовані їм права.

Відповідно до статті 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення є прямий умисел (особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду). Обов`язковими суб`єктивними ознаками шахрайства є корисливий мотив та корислива мета.

У цій справі місцевий суд, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження висунутого обвинувачення, встановив, що вони доводять наявність у діянні ОСОБА_6 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_6 категорично заперечив свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, вказавши на те, що за першим епізодом обвинувачення вважав, що виконує роботу кур`єра, адже мав приїхати до потерпілої, забрати в неї документи та гроші, відвезти їх в м. Київ. Коли зрозумів, що робота якась підозріла, то відмовився її виконувати, але від особи, яка надавала йому всі відомості та адреси куди треба їхати, отримав погрози в бік його рідних та дівчини, тому він продовжував виконувати поставлені задачі. Корисливої мети він не мав, частину грошей, які отримував від потерпілих він переводив на вказаний картковий рахунок, частину залишав собі на зберігання. При цьому, коли потерпіла попросила залишити їй гроші на хліб, бо вона віддає йому все, що в неї є, то він залишив їй 500 гривень.

Такі показання обвинуваченого вірно не були прийняті судом до уваги. На думку колегії суддів, вони мають бути розцінені, як такі, що надані з метою уникнення покарання за вчинене, оскільки жодні з повідомлених обвинуваченим обставин не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, при тому, що показання ОСОБА_6 в найменших дрібницях, які фактично не мають значення для вирішення питання про доведеність обвинувачення, суперечать доводам апеляційних скарг.

Так, в апеляційних скаргах вказано про те, що обвинувачений не має досвіду офіційного працевлаштування, в той час як в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснював, що раніше працював офіційно, тобто мав розуміти процедуру оформлення на роботу, яка не відповідає тій процедурі, яку за версію обвинуваченого він здійснив через месенджер «Телеграм».

В судовому засіданні обвинувачений вказував на те, що погрози фізичного насильства були висловлені невстановленою досудовим слідством особою в його бік, в бік його родини та дівчини. Однак, в апеляційних скаргах вже вказано, що текстовим файлом в месенджері «Телеграм» ОСОБА_6 надіслали персональні дані його рідних: матері, брата та сестри, з вказівкою їх дат народження та адрес проживання. Про дівчину в цьому документі стороною захисту не згадується.

Такі дрібниці не спростовують та не підтверджують пред`явлений ОСОБА_6 обсяг обвинувачення, однак, ці відомості утворюють картину недовіри показанням обвинуваченого, який з метою уникнути відповідальності вдається до вигадування об`єктивно не підтверджених відомостей, при тому, що з кожною наступною спробою вказати на них, в них міститься ряд доповнень, про які раніше не повідомлялось.

Показання свідка ОСОБА_13 , який затримав ОСОБА_6 на місці вчинення кримінального правопорушення, не підтверджують версію обвинуваченого про те, що він вчиняв кримінальні правопорушення під психологічним тиском невстановленої досудовим розслідуванням особи, а є лише показаннями про те, що під час затримання обвинувачений намагався виправдати свої дії та будь-яким чином втекти, що в результаті йому і вдалося.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що потерпіла його бабуся ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , повідомила йому про заволодіння її коштами незаконним шляхом. Бабусі зателефонували та сказали, що її донька перебуває в лікарні у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, тому потрібні гроші на лікування та перевезення її в м. Київ. Особа, яка телефонувала, назвалася головним лікарем, дізналася адресу, код замка дверей та повідомила, що за грошима прийде заступник. Коли прибула невідома особа і назвалась заступником головного лікаря вона віддала кошти в розмірі близько 4 000 Євро та 28 000 грн. Точну суму грошових коштів знала його мати, яка займалась обліком грошових коштів, які зберігалися в конверті. При цьому бабуся написала розписку, текст якої диктували по телефону. На прохання бабусі особа, яка забрала кошти, залишила їй на хліб 500 грн. У подальшому бабуся пішла до сусідки, остання зателефонувала йому та повідомила, що його мати (донька бабусі) знаходиться в лікарні. Згодом він прибув за адресою проживання бабусі, дізнався про те, що трапилось та викликав поліцію.

ОСОБА_13 , будучи допитаним в якості свідка, показав, що 03 серпня 2023 року прийшов додому та побачив у квартирі обвинуваченого, який відразу почав виходити, але він його зупинив та спитав, що відбувається. ОСОБА_15 повідомив, що сталась помилка. Потім з кімнати вийшла мати ОСОБА_11 та побачивши його, здивувалась, оскільки вважала, що він лежить в обласній лікарні у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Він дізнався, що, матері повідомили по телефону, що він перебуває в лікарні та сказали, що на лікування потрібно 20 000 доларів США, оскільки таких грошей в матері не було, то сказали віддати все, що є. Після цього він зрозумів, що відбувається та викликав поліцію. Обвинувачений почав благати, щоб його відпустили, повідомив, що йому погрожують, а коли він відволікся, щоб допомогти матері, хлопець втік з квартири.

Зі змісту заяви ОСОБА_9 вбачається, що 19 липня 2023 року їй по телефону невідома особа повідомила про те, що її племінниця потрапила в лікарню і терміново потрібні гроші на лікування, через 20 хвилин до неї приїхав молодий чоловік, якому вона передала 4 000 гривень. Пізніше вона зателефонувала племінниці та дізналася, що з нею все добре.

За пред`явленими фотознімками потерпіла упізнала ОСОБА_6 як чоловіка, якому передала грошові кошти.

З показань обвинуваченого, які він надавав в судовому засіданні убачається, що адресу потерпілої йому повідомила невстановлена слідством особа, він мав приїхати до будинку 4-б по провулку Коцюбинського, зайти в квартиру 73 та забрати документи і гроші. При цьому, обвинувачений мав назватись ОСОБА_16 .

Отримавши таку інформацію та достовірно знаючи про те, що він не ОСОБА_16 , ОСОБА_6 чітко усвідомлював той факт, що здійснює обман потерпілої, а отримуючи від неї грошові кошти розумів, що заволодів ними шахрайським шляхом, при тому, що жодних документів від потерпілої він не отримав. При цьому, обвинувачений перерахував грошові кошти, які передала йому потерпіла, що спростовує версію сторони захисту про те, що обвинувачений вважав, що виконує роботу кур`єра, адже до обов`язків кур`єра не входить перевірки речей, встановлення суми грошових коштів, які він має доставити.

Отже, ще до того як ОСОБА_6 зайшов до квартири потерпілої, він усвідомлював, що здійснить обман назвавшись не своїм іменем, розумів, що виконує не кур`єрську доставку, та чітко знав про наслідки своїх дій, що і спонукало його вийти з таксі в одному місці, а потім йти далі пішки для того, щоб таксист в подальшому не зміг повідомити місце його перебування.

До того ж, після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 перерахував особі, яка не була встановлена, рівно половину від отриманої суми 2000 гривень, а решту залишив собі, що також спростовує версію захисту про виконання ОСОБА_6 послуг з кур`єрської доставки, адже його робота не могла бути оплачена з тих коштів, які він мав доставити за певною адресою, як він про це вказує.

Обман чи зловживання довірою шахрай використовує з метою навіяти у потерпілого упевненість у корисливості чи обов`язковості передачі йому майна чи права на нього. Неодмінною ознакою є вольова (добровільна) передача потерпілим майна чи права на таке майно.

Невстановлена слідством особа дзвонила потерпілим, переконувала їх в тому, що близька їм людина перебуває в небезпеці та для ї врятування необхідні грошові кошти, в свою чергу ОСОБА_6 підтверджував переконання потерпілих у тому, що вони надають допомогу родичу тим, що називався не своїм іменем та заступником головного лікаря, що у сукупності створювало у потерпілих, які є особами похилого віку, упевненість в правильності своїх дій і передача грошових коштів відбувалась добровільно.

Тобто, обвинувачений чітко усвідомлював, що вчиняє кримінальне правопорушення, грошові кошти він не мав доставити в м. Київ, як він про це вказував, а після їх отримання він їх поділив порівну з особою, яка не була встановлена органом досудового розслідування, що свідчить про попередню змову та прямий умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілих шахрайським шляхом, а саме, шляхом обману потерпілих похилого віку під приводом того, що близькі їм особи потрапили до лікарні та потребують грошових коштів на лікування.

З рапорту інспектора-чергового Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області вбачається, що 23 липня 2023 року о 14 год. 06 хв. від ОСОБА_14 надійшло повідомлення про те, що близько години тому до його бабусі ОСОБА_10 прийшов невідомий та шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами в сумі 8 000 доларів США, перед цим телефонували та повідомили, що родич в біді.

У цей же день було прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 за фактом заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами в сумі 4 000 євро та 29 000 грн, що мало місце у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 .

У подальшому, за пред`явленими фотознімками ОСОБА_10 серед пред`явлених осіб упізнала ОСОБА_6 як особу, яка приходила до неї у квартиру та заволоділа грошовими коштами під приводом того, що в лікарню після дорожньо-транспортної пригоди потрапила її донька та потребує грошових коштів на лікування.

Той факт, що суми повідомлені самою потерпілої та свідком ОСОБА_14 різняться свідок пояснив тим, що точну суму наявних у потерпілої грошових коштів знала його матір, яка у подальшому її уточнила. До того ж, неточності в сумах, які були повідомлені різними особами, не виправдовують дій обвинуваченого та не є підставою для визнання ОСОБА_6 невинуватим як помилково вважає сторона захисту.

Той факт, що ОСОБА_6 залишив потерпілій ОСОБА_10 500 гривень після того як вона вказала, що віддає йому останні гроші, не виправдовує обвинуваченого та не свідчить про відсутність корисливої мети в його діях, як вказують апелянти.

Наявність корисливої мети в діях обвинуваченого підтверджується тим, що після кожного епізоду шахрайських дій він залишав собі певну суму грошових коштів, що підтверджує корисливий умисел в його діях.

03 серпня 2023 року ОСОБА_13 повідомив про те, що о 15 год. 30 хв., коли він прийшов додому за адресою: АДРЕСА_6 , побачив невідомого чоловіка, який розмовляв з його матір`ю ОСОБА_11 , повідомивши їй, що він нібито потрапив у дорожньо-транспортну пригоду і на лікування потрібно негайно 20 000 доларів США. Затримати зловмисника йому не вдалося.

ОСОБА_11 03 серпня 2023 року повідомила, що близько 15 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_6 в неї шахрайським шляхом намагались заволодіти грошовими коштами.

У подальшому за пред`явленими фотознімками ОСОБА_13 та ОСОБА_11 упізнали ОСОБА_6 , який приходив до їх квартири та намагався заволодіти грошовими коштами, але вчасно прийшов син потерпілої, однак затримати обвинуваченого не вдалося, він втік.

З рапорту ДОП СДОП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області та відеозапису вбачається, що ОСОБА_6 був затриманий 03 серпня 2023 року біля магазину «Еко маркет» працівниками поліції за отриманим орієнтуванням, як підозрюваний у вчиненні шахрайських дій. Під час затримання ОСОБА_6 представився та розповів про всі три епізоди злочинних дій по відношенню до літніх жінок, в яких він забирав грошові кошти в останньому випадку грошові кошти не вдалося забрати.

Після затримання 03 серпня 2023 року о 19 год. 45 хв. в АДРЕСА_7 , ОСОБА_6 був доставлений до відділу поліції по АДРЕСА_8 , де в присутності захисника був складений прокол затримання, а також проведений обшук затриманого в присутності понятих.

Так, під час особистого обшуку ОСОБА_6 у нього були вилучені одяг: футболка, кепка, джинсові шорти, кофта зіп фуді; сумка, в якій знаходились: зв`язка ключів, посвідчення водія, банківські картки двох різних банків, накопичувальна картка, грошові кошти в сумі 80 грн.; а також мобільний телефон «Huawei Y5» в корпусі чорного кольору в чохлі червоного кольору з пошкодженим екраном, де під чохлом знаходиться сім-картка ПрАТ «ВФ Україна», IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 без сім-картки; мобільний телефон iPhone7 Plus в корпусі червоного кольору з пошкодженим екраном, IMEI НОМЕР_3 з сім-карткою ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 ; мобільний телефон Samsung модель SM-G350E в корпусі чорного кольору IMEI НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_6 без міс-картки, які були запаковані до спеціального пакету WAR 1153125; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 .

Вказуючи на порушення права на захист під час обушку та вилучення мобільного телефону, апелянти не зазначають в чому полягають ці порушення, адже особистий обшук ОСОБА_6 був проведений в присутності понятих, за результатами обшуку вилучені речі були сфотографовані та складено фототаблицю, в подальшому запаковані в різні пакети, де поняті поставили свої підписи.

Пакування мобільних телефонів до спецпакету 03 серпня 2023 року не виключає можливості огляду речових доказів слідчим 04 серпня 2023 року, за результатами якого був складений протокол огляду речей з фототаблицею до нього.

Вимога сторони захисту визнати протокол огляду речей від 04 серпня 2023 року недопустимим доказом, не приймається до уваги колегією суддів, як необґрунтована.

Так, предметом огляду слідчого був мобільний телефон iPhone7 Plus в корпусі червоного кольору з пошкодженим екраном, IMEI НОМЕР_3 з сім-карткою ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , який був вилучений під час затримання ОСОБА_6 та поміщений до спеціального пакету WAR 1153125.

Під час огляду галереї телефону було встановлено, що на вказаному пристрої наявний скріншот з месенджеру «Телеграм», а саме фрагмент листування з абонентом «ID» датовані 19 липня 2023 року, в даному листування невстановлений абонент цікавиться чи дійсно грошові кошти були в гривнях, на що ОСОБА_6 повідомив, що так, також мова йде про суму які обвинувачений має перерахувати на картку вказаного абонента, а також номер картки. При цьому, в телефоні не виявлено ні скріншотів, ні збереженої переписки з вказаним абонентом, в яких би містились погрози ОСОБА_6 особисто, чи його близьким та рідним. Навпаки, з наявних повідомлень переписки, збережених скріншотів переписки та фотозображень в галереї мобільного пристрою вбачається, що спілкування відбувалось на рівні попередніх домовленостей, кожен виконував відведену йому роль, а обвинувачений чітко усвідомлював поставлені перед ним завдання щодо отримання грошових коштів від потерпілих та поповнення вказаних карткових рахунків.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_6 висловлювались погрози фізичною розправою під час огляду мобільного телефону, не встановлено. В той же час, фотознімок за 23 липня 2023 року підтверджує той факт, що потерпіла ОСОБА_10 передала обвинуваченому грошові кошти в іноземній валюті Євро.

Крім того, з переписки убачається, що під час здійснення своєї незаконної діяльності особи змінювали сім-карки перед кожним епізодом злочинної діяльності, продовжувати яку планували в м. Житомирі, однак перед від`їздом вирішили «попрацювати ще один раз по місту», для чого придбали нову сім-картку та перебували на постійному зв`язку. Однак, 03 серпня 2023 року все пішло не по плану, оскільки до квартири прийшов син потерпілої та намагався затримати обвинуваченого, про що він емоційно розповідав в переписці, яка була виявлена під час огляду мобільного телефону. При цьому, грошові кошти за послуги таксі ОСОБА_6 мав скинути на картку саме невстановлений абонент «ID», що в сукупності з іншими встановленими обставинами повністю спростовує версію обвинуваченого про те, що він вважав, що працює кур`єром, їздив забирати гроші у потерпілих під погрозою.

Той факт, що особи, які змовились між собою на вчинення шахрайських дій по заволодінню грошовими коштами потерпілих, називали свої злочинні дії «роботою» не свідчить про те, що ОСОБА_6 дійсно вважав, що працює за загально прийнятими нормами в суспільстві, оскільки він чітко усвідомлював, що його дії є кримінально карними та незаконними.

Більш того, якщо 19 липня 2023 року ОСОБА_6 та його рідним дійсно висловлювались погрози фізичною розправою, то чому обвинувачений не звернувся до правоохоронних органів, не зберіг переписку з погрозами, не записав телефонні розмови в ході яких такі погрози були висловлені та не звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Таку свою поведінку ні обвинувачений, ні його захисник не пояснюють достатніми та обґрунтованими доводами, при тому, що реально шкоди здоров`ю чи життю обвинуваченого або ж його рідним завдано не було, що свідчить про відсутність підстав виконувати незаконні накази невстановленої особи ОСОБА_6 та стверджувати, що обвинувачений вчинив злочини через фізичний або психічний примус, як про це вказано в апеляційних скаргах.

Не дослідження судом в судовому засіданні мобільного телефону не може свідчити про порушення судом безпосередності дослідження доказів у кримінальному провадженні як вказують на це апелянти, адже протокол огляду цього мобільного пристрою був досліджений судом, що не викликало необхідності досліджувати всі фотозображення з галереї та повідомлення з переписок різних месенджері даного мобільного пристрою.

При цьому, в судовому засіданні під час огляду речових доказів було встановлено, що мобільний телефон не заряджається, що виключило можливість його безпосереднього дослідження. В свою чергу, сторона захисту не заперечувала проти завершення судового розгляду без дослідження самого мобільного пристрою.

Те, що в судовому засіданні не були допитані потерпілі, які є особами похилого віку, зазнали моральних страждань та просили проводити судовий розгляд за їх відсутності, не вказує на процесуальні порушення з боку суду, не виправдовує дій обвинуваченого, а тим більше не може бути визнано підставою для ухвалення виправдовувального вироку, як просить сторона захисту.

Надання показань в судовому засіданні це право потерпілих, їх небажання прибувати в судове засідання було прийнято судом до уваги, який проводив судовий розгляд з урахуванням інших здобутих під час досудового розслідування доказів, не приймаючи до уваги показання потерпілих під час досудового розслідування.

В той же час колегія суддів звертає увагу, що фактичні обставини заволодіння грошовими коштами потерпілих обвинуваченим та його захисником не оспорюються, а наявність чи відсутність попередньої змови і корисливого умислу потерпілі, не можуть підтвердити чи спростувати.

Суд апеляційної інстанції дослідив повторно докази, про дослідження яких просив обвинувачений, у тому числі протокол огляду його мобільного телефону, протокол затримання та протокол слідчого експерименту, проте, ці докази не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

За змістом ст. 208 КПК України, під час безпосереднього затримання особи, присутність адвоката є необов`язковою. Адвокат був викликаний у відділення поліції разом із спеціалістом, про затримання обвинуваченого була повідомлена його матір ОСОБА_17 , в протоколі затримання записаний її мобільний телефон. Саме в поліції був проведений обшук ОСОБА_6 у присутності понятих, вилучений його одяг картки, телефони, проведене фотографування вилучених речей.

Те що затримання і доставка обвинуваченого відбувалися у вечірній час і складання протоколу затримання закінчилося о 22 год. 20 хв. 03.08.2023 року, перешкоджало слідчий негайно провести огляд вилученого у ОСОБА_6 мобільного телефону, який був проведений наступного дня 04.08.2023 з 07 год. 42 хв. ранку і був закінчений о 09 год. 02 хв. Під час огляду телефону було виявлено як переписку ОСОБА_18 з невстановленою особою, так і його фото з грошима та грошові кошти. Підстав недовіряти проведеному огляду, який супроводжувався фотографіями усіх оглянутих записів, в тому числі листування, апеляційний суд не має.

Проведення слідчого експерименту за участі на той час підозрюваного ОСОБА_6 ( протокол від 08.08.2023 року), коли він в присутності захисника і двох понятих показував, де знаходиться квартира потерпілої ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 , пояснення, що він туди приїжджав і забирав у потерпілих кошти, підтверджує ті факти, які не заперечує сторона захисту.

Отже, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не знав, що обманює потерпілих і не мав корисливого мотиву, по другому і третьому епізоду діяв під впливом погрози та примусу, не заслуговують на довіру. Похилого віку потерпілі передавали обвинуваченому грошові кошти у відкритому вигляді, не у конверті для передачі третій особі, невстановлена особа контролювала розмір переданої потерпілими суми, з якою ОСОБА_6 надсилав фото кількості отриманих коштів та перелічував їх. По першому епізоду отримав половину суми, при цьому не використовував власну банківську картку, за якою його легко б було ідентифікувати. З невстановленою особою обговорювали плани на майбутні шахрайства в м. Житомирі, що є в переписці, відшкодування витрат на таксі, що спростовує версію про одержання від потерпілих коштів під впливом погроз та примусу.

Аргументи сторони захисту про відсутність попередньої змови з невстановленою особою та не встановлення часу, коли така змова відбувалася, суперечать фактичним обставинам справи. Невстановлена особа, яка телефонувала потерпілим похилого віку, була обізнана про адреси їх місця проживання, сімейний стан, повідомляла інформацію про потрапляння родичів потерплих у лікарню і вимагала певну суму коштів, після чого за місцем проживання потерпілих відправляла обвинуваченого, який на таксі, зупинившись неподалік місця проживання потерпілих, щоб не бути поміченим сторонніми особами, а також викритим таксистом, приходив до потерпілих і забирав гроші, видаючи себе за іншу особу, після одержання коштів від потерпілих передавав певну частку невстановленій досудовим розслідуванням особі.

Співучастю в злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися в будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

З наявних у матеріалах справи повідомлень переписки між обвинуваченим і невстановленою досудовим розслідуванням особою, збережених скріншотів переписки та фотозображень в галереї мобільного пристрою вбачається, що спілкування відбувалось на рівні попередніх домовленостей, кожен виконував відведену йому роль, а обвинувачений чітко усвідомлював поставлені перед ним завдання щодо отримання грошових коштів від потерпілих та поповнення вказаних карткових рахунків.

Тому не заслуговують на увагу посилання сторони захисту на те, що не було попередньої домовленості на вчинення шахрайських дій по заволодінню грошовими коштами потерпілих, оскільки ОСОБА_6 не був обізнаний про дійсні наміри невстановленої особи, а лише виконував роботу кур`єра.

Усі заперечення сторони захисту ретельно перевірені місцевим судом і спростовані наведеними у вироку доказами, яким суд надав повну всебічну та об`єктивну оцінку, покарання, призначене обвинуваченому з додержанням засад призначення покарання, з урахуванням характеру кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, який критично не оцінює своєї поведінки, матеріальної шкоди потерпілим не відшкодував, намагається уникнути відповідальності.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_19 ОСОБА_20 ОСОБА_21