Справа № 308/3516/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000876 від 05 грудня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця за національністю, громадянина України, тимчасово не працюючого, неодруженого, із середньою загальною освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

З`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, починаючи із листопада 2023 року, стали підшукувати осіб, які мали на меті в незаконний спосіб перетнути державний кордон України. На пропозицію незаконного перетину державного кордону України погодились: громадянин України - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , який за вказівками від ОСОБА_4 30.11.2023 року приїхав до м. Мукачево для подальшого свого незаконного переправлення через державний кордон України, громадянин України - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , який за вказівками від ОСОБА_4 01.12.2023 року приїхав до м. Мукачево для подальшого свого незаконного переправлення через державний кордон України, громадянин України - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_4 , який за вказівками від ОСОБА_4 29.11.2023 року приїхав до м. Мукачево для подальшого свого незаконного переправлення через державний кордон України, громадянин України - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_5 , який за вказівками від ОСОБА_4 29.11.2023 року приїхав до м. Мукачево для подальшого свого незаконного переправлення через державний кордон України, громадянин України - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканець АДРЕСА_6 , який за вказівками від ОСОБА_4 29.11.2023 року приїхав до м. Мукачево для подальшого свого незаконного переправлення через державний кордон України, громадянин України - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканець АДРЕСА_7 , який за вказівками від ОСОБА_4 29.11.2023 приїхав до м. Мукачево для подальшого свого незаконного переправлення через державний кордон України та громадянин України - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканець АДРЕСА_8 , який за вказівками від ОСОБА_4 28.11.2023 приїхав до м. Мукачево для подальшого свого незаконного переправлення через державний кордон України.

В подальшому, ОСОБА_4 , на виконання задуманого злочинного плану, який полягав в незаконному переправленні осіб призовного віку 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», в різний невстановлений досудовим розслідування точний час на протязі часу листопад - грудень 2023 року організував на території Закарпатської області, зведення сімох осіб, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в одному місці - в м. Мукачево, Закарпатської області, задля їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску.

Далі, 02.12.2023, ОСОБА_4 , за допомогою різних мобільних додатків, зібрав ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в одному місці, а саме на автозаправній станції «MARKET», розташованої за адресою: Закарпатська область, с. Клячаново, вул. Мукачівська, № 140, де останні стали чекати на подальші вказівки ОСОБА_4 .

Так, 02.12.2023, близько 17 години 00 хвилин, на автозаправну станцію «MARKET», розташовану за адресою: Закарпатська область, с. Клячаново, вул. Мукачівська, № 140, приїхав автомобіль марки «FORD RANGER», державний номерний знак якого - НОМЕР_1 , білого кольору, із тентованим багажним відділенням під керуванням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешканця АДРЕСА_9 , водій якого - ОСОБА_13 , наказав ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 розміститись в багажному відділенні, а іншим - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 розміститись в салоні автомобіля.

В подальшому, коли ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знаходились в салоні автомобіля, то водій автомобіля марки «FORD RANGER», державний номерний знак якого - НОМЕР_1 , білого кольору, відвіз їх до автобусної зупинки населеного пункту Кам`яниця, Ужгородського району, Закарпатської області (координати «Google Maps» - НОМЕР_2), де на них чекав ОСОБА_4 , одягнений в темний одяг із бафом на обличчі, який відразу став їм показувати напрямок руху до лісистої місцевості.

Далі, 02.12.2023, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , рухаючись лісистою місцевістю в північно-східному напрямку, перебуваючи на околиці населеного пункту Гута, Ужгородського району, Закарпатської області, не зуміли повністю перетнути загороджувальний паркан, оскільки, о 22 годині 35 хвилин за координатами «Google Maps» - НОМЕР_3, були виявлені та затримані працівниками прикордонної служби на напрямку 250-го прикордонного знаку.

Вказані вище дії ОСОБА_4 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, а саме незаконне переправлення осіб через державний кордон України сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів вчинене щодо кількох осіб.

В підготовчому судовому засіданні прокурором було надано угоду про визнання винуватості, укладену 06.03.2024 між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України, та саме: у незаконному переправленні осіб через державний кордон України сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів вчинене щодо кількох осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України. При цьому, ОСОБА_4 погоджується на призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, згідно з ст.ст. 473, 394, 424, 474 КПК України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 06.03.2024 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України визнав повністю.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 332 КК України, тобто незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом, на виконання вимог ст.474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і у тому, що угода про визнання винуватості від 06.032024 не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, та які вказують на кваліфікацію діянь за ч.2 ст.332 Кримінального кодексу України та обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , передбачене ч.2 ст.332 КК України - є тяжким злочином.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 06.03.2024 вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Кримінальним кодексом України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин, суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 06.03.2024 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 Кримінального кодексу України.

Строк дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні закінчився, підстав для його обрання, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовані.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Речові докази - відсутні.

На підставі та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Угоду про визнання винуватості від 6 березня 2024 року, укладену між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1