ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1877/24 Справа № 216/619/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року, якою обвинуваченому за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 червня 2024 року, включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000756 від 12.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 29 червня 2024 року, включно.

Доводи апеляційної скарги:

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що ухвала суду 1-ї інстанції є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню.

Зазначає, що прокурор в клопотанні про продовження тримання під вартою зазначив лише свої догадки щодо наявності ризиків, які не підкріплені жодним доказом.

Звертає увагу, що суддя, не маючи на руках матеріалів справи, виносить знову і знову необґрунтоване рішення щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 тримання під вартою, основане на сумнівних доказах, про які зазначено прокурором без перевірки таких доводів.

Зазначає, що суд відмовляючи у задоволенні клопотання його захисника про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт не врахував належним чином, що він має місце проживання, що люди, які там проживають, не проти, щоб він проживав там разом з сім`єю (жінкою та 4 дітей).

Вважає, що справа не розглядається тривалий час, а лише виносяться рішення про продовження тримання під вартою.

Позиції сторін в суді :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить його апеляційну скаргу розглянути за його відсутності. Від інших учасників кримінального провадження, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про проведення апеляційного розгляду за їх участі до суду не надійшло, а отже колегія суддів вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу обвинуваченого за відсутності сторін кримінального провадження, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчинений в умовах воєнного стану; носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та незаконне придбання, зберігання психотропних речовин з метою збуту.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 29 червня 2024 року, включно.

Продовжуючи строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, фактичні обставини справи та стадію судового розгляду, особу обвинуваченого та характер пред`явленого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі. Зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, інших обвинувачених, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Суд першої інстанції, із врахуванням вищенавеного, не знайшов підстав для застосування інших запобіжних заходів альтернативних триманню під вартою, як таких, що не достатні для запобігання ризиків та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що обвинувачення характеризується діями, пов`язаними з насильством, відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст.183 КПК України, ОСОБА_6 суд не знайшов підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд 1-ї інстанції також врахував особу обвинуваченого, відомості, що характеризують особистість обвинуваченого, які наведені прокурором у клопотаннях, а також надані стороною захисту. Проте, їх сукупність не дала суду підстав аби змінити обраний ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, що прокурором у клопотанні про продовження тримання під вартою ОСОБА_6 не доведено наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не надано жодного належного та допустимого доказу, що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачений дійсно буде переховуватися від правосуддя та вчиняти будь-які інші дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Як вбачається із клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , прокурором наведені та обґрунтовані заявлені ним ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, той факт, що обставини, які були підставою для взяття ОСОБА_6 під варту на даний час не змінилися, та обґрунтовано прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, два з яких є тяжкими та один особливо тяжкий, раніше був чотири рази судимий, останній раз вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.12.2020 р. за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на десять років, враховуючи застосування до обвинуваченого вимог ч. 5 ст. 72 КК України в ред. ЗУ №838-VIII від 26.11.2015 р. він звільнився взимку 2021 року, фактично строк відбутого покарання склав п`ять років, новий злочин вчинив у липні 2022 року, тобто через нетривалий час після звільнення, ща свідчить про вперте небажання вести законослухняний спосіб життя. У такому випадку тримання під вартою є виправданим, оскільки існує реальний ризик вчинення обвинуваченим іншого злочину, а також наявний значний суспільний інтерес у забезпеченні суспільної безпеки та реалізації правосуддя, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , що в суді відсутні матеріали кримінального провадження є необґрунтованими, оскільки недолучення стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження ніяким чином не впливає на вирішенні питання про продовження чи зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Разом з тим, обвинуваченим та стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_6 під вартою. Отже, судом 1-ї інстанції вірно враховано вимоги ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, особу обвинуваченого, в тому числі міцність його соціальних зв`язків, наявність місця проживання та інші відомості, які характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 , підтверджується наявністю ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Колегією суддів апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, не встановлено підстав для визначення щодо обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, оскільки злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , поєднаний з насильством.

Разом з тим, тривалість судового розгляду, на чому наголошує апелян, в даному провадженні не спростовує необхідність продовження обраного запобіжного заходу, а викликана складністю кримінального провадження, великим обсягом доказів, що належить дослідити суду 1-ї інстанції та необхідністю забезпечення явки інших учасників процесу, що саме по собі не утворює підстав для звільнення з під варти та не свідчить про неможливість подальшого застосування даного виду запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не вбачається. Таким чином апеляційна скарга, як така що не підтверджується обставинами провадження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 422-1 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року, якою обвинуваченому за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 червня 2024 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4