Номер провадження: 11-кп/813/1606/24
Справа № 496/6936/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 02 квітня 2024 року, у об`єднаному кримінальному провадженні за № 0000242 від 20.09.2023 року, № 0000270 від 16.10.2023 року, № 0000292 від 10.11.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 22.02.2024 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років та 10 місяців позбавлення волі,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ст. 126-1 КК України, -

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ст. 126-1 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ст. 126-1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі

На підставі ст.ст. 70,72 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Приморського районного суду м. Одеса від 22.02.2024 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно покарання визначено у виді 5 (п`яти) років 10 (десять) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувано ОСОБА_7 у строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення у період з 24.01.2024 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід, до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_7 , залишено попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту його взяття під варту, тобто з 24.01.2024 року.

Вироком також вирішено питанням щодо долі речових доказів

Відповідно до вироку суду першої інстанції, у період з 14.12.2022 року по 08.11.2023 року, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, систематично вчиняв відносно своєї матері ОСОБА_9 психологічне насильство, яке виразилось у вчиненні дій, що носили систематичний характер та складались з постійної образливої критики, нецензурної лайки, погроз, приниження, що призвело до негативного впливу на особистість потерпілої, виникненню у ОСОБА_9 наступних негативних переживань: втрати енергійності, втоми, втрати повноцінного сну та відпочину, втрати самооцінки, позитивних емоцій, підвищеної уваги до негативних сигналів, підвищеної тривожності, фіксованості на негативних переживаннях, тобто психологічних стражданнях, внаслідок яких погіршився її стан життя. В результаті вказаних протиправних дій, ОСОБА_7 , протягом року, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. 10.02.2023 року відносно ОСОБА_7 винесено постанову Біляївського районного суду (справа №496/717/23), яка набрала законної сили та якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. 27.04.2023 року постановою Біляївського районного суду Одеської області (справа 496/2807/23), яка набрала законної сили, ОСОБА_7 визнано винним вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 13.10.2023 року постановою Біляївського районного суду Одеської області (справа №496/6455/23), яка набрала законної сили, ОСОБА_7 визнано винним вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Однак, незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, 08.11.2023 року, близько 17 години 00 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , в ході спровокованого ним конфлікту, висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_9 , погрожував їй, кричав, принижував, намагався кидатися в бійку, що призвело до психологічних та моральних страждань останньої, погіршення якості її життя, негативних змін у її психоемоційному стані та заважає повноцінному соціальному функціонуванню.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану», 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 введено на території України воєнний стан, який продовжено на підставі Указів Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 р. № 757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 06.05.2023 № 254/2023, від 18.08.2023 №451/2023.

04.08.2023 року, приблизно о 11 годині 00хвилині, більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , керуючись злочинним наміром, направленим на заволодіння чужим майном, прибув до багатоповерхового будинку, шляхом введення пароля, який був йому відомий завчасно, до замку дверей під`їзду, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , проник в приміщення вказаного під`їзду. Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , розуміючи протиправність своїх дій, бажаючи протиправно обернути чуже майно на свою користь шляхом крадіжки, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що він діє в умовах воєнного стану, переконавшись в таємності своїх дій, викрав: велосипед марки «ARDIS Avenger» вартість якого з урахуванням експлуатації становить 3829, 80 гривень, після чого ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину, тим самим отримав фактичну можливість володіти, користуватися та розпоряджався викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв своїми діями потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 3829,80 грн.

Крім того, 15.10.2023 року, близько 19 години 00 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, перебуваючи в парадній №4 багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 переслідуючи злочинний умисел, спрямований на протиправне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, пересвідчившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, заволодів велосипедом марки «Super Bike», вартістю 2234 гривень 05 копійок, та самокатом марки «Explore» вартістю 1655 гривень 71 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим спричинивши потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 3890 гривень 21 копійок, після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 15.10.2023 року, близько 19 години 00 хвилин, більш точний не встановлено, ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, перебуваючи в приміщенні парадної №4 багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 переслідуючи злочинний умисел, спрямований на протиправне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, пересвідчившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, заволодів самокатом марки «Best Scooter» вартістю 1175 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим спричинивши потерпілому матеріальний збиток на вищезазначену суму, після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд

Крім того, 15.10.2023 року, близько 20 години 00 хвилин, більш точний час не встановлено ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, перебуваючи біля парадної №2 багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на протиправне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, дочекавшись, коли хтось з мешканців будинку буде виходити з парадної, яка була закрита на електронний замок, зайшов у приміщення парадної №2 вказаного багатоквартирного житлового будинку, де пересвідчившись у тому, шо за його діями ніхто не спостерігає, заволодів самокатом чорного кольору вартістю 1525 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тим самим спричинивши потерпілій матеріальний збиток на вищезазначену суму, та самокатом синього кольору, вартістю 1525 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тим самим спричинивши потерпілій матеріальний збиток на вищезазначену суму, після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд

Вимоги апеляційної скарги.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій,

прокурор Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 за вчинення двох кримінальних правопорушень, не призначив остаточне покарання за сукупністю відповідно до ч.1 ст. 70 КК України. Крім того, суд невірно застосував ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки поглинув попереднім вироком покарання, призначене оскаржуваним вироком.

На підставі наведеного, прокурор просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ст. 126-1 КК України, та призначити покарання:

- за ст. 126-1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначити у виді позбавлення волі строком на 6 років.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її у повному обсязі, водночас, обвинувачений заперечував проти її задоволення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Оскільки судовий розгляд судом першої інстанції був проведений у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Що ж стосується вимог апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальністю, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Положеннями ч. 1 ст. 70 КК України передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Такі вимоги закону України про кримінальну відповідальність носять імперативний характер та є обов`язковими для суду.

Отже, у такому випадку процес призначення покарання проходить наступні стадії: 1) призначення покарання за розкритий злочин; 2) визначення остаточного покарання за сукупність злочинів; 3) до покарання, остаточного визначеного за сукупністю злочинів, зараховується те покарання, яке було повністю або частково відбуте за попереднім вироком за правилами передбаченими ст. 72 КК України. Усі названі стадії відображаються в резолютивній частині вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 5 років та 10 місяців позбавлення волі.

У свою чергу, кримінальне правопорушення за вироком, що оскаржується, ОСОБА_7 вчинив до постановлення вироку Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року.

За таких обставин при призначені покарання ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні суд першої інстанції мав призначити покарання із застосуванням як ч. 1, так і ч. 4 ст. 70 КК України, однак, зазначених вимог судом першої інстанції при призначенні покарання не дотримано.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Призначаючи покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів за правилами ч.1, 4 ст.70 КК України та вирішуючи питання який саме обрати принцип визначення остаточного покарання, апеляційний суд, вважає, що призначення остаточного покарання шляхом складання покарань, є занадто суворим.

У свою чергу, вирішуючи питання який саме обрати принцип визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; обставини, які пом`якшують покарання, а також зважує на відсутність обставин, які обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, а тому апеляційний суд доходить висновку, що при визначені остаточного покарання за сукупністю злочинів доцільно застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, апеляційний суд вважає, що необхідності у повному скасуванні вироку суду першої інстанції немає, оскільки фактичні обставини вчинення кримінальним правопорушенням учасниками провадження не оспорюються, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Пункт 4 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_8 підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням нового вироку у цій частині.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 420, 413, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 02 квітня 2024 року, у об`єднаному кримінальному провадженні за № 0000242 від 20.09.2023 року, № 0000270 від 16.10.2023 року, № 0000292 від 10.11.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ч. 4 ст. 185 та ст. 126-1 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання та ухвали у цій частині новий вирок, яким:

ОСОБА_7 призначити покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ст. 126-1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 10 місяців.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення у період з 24.01.2024 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту його взяття під варту, тобто з 24.01.2024 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4