справа № 462/7483/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0002540 від 13.08.2019 року разом з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, востаннє 02.05.2019 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на один рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_5

встановив:

ОСОБА_3 будучи раніше судимою, востаннє 02.05.2019 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила корисливий злочин.

Так, ОСОБА_3 13.08.2019 року приблизно о 00.30 год., перебуваючи на перехресті вул. Симона Петлюри та вул. Кульчицької, біля ресторану «Гульвіса», що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, під час раптового конфлікту, який виник між потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 , повторно, таємно, за відсутності стороннього нагляду заволоділа мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 6А», ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 2000 грн., який витягнула з лівої кишені куртки потерпілого та в подальшому розпорядилася ним на власний розсуд. Своїми діями завдала ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2000 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнала повністю, не заперечила фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснила, що дійсно 13.08.2019 року приблизно о 00.30 год., перебувала на перехресті вул. Симона Петлюри та вул. Кульчицької, біля ресторану «Гульвіса», що за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник між потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю стороннього нагляду витягнула з лівої кишені куртки потерпілого мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6А», ІМЕІ: НОМЕР_1 та в подальшому розпорядилася ним на власний розсуд. Щиро розкаюється у вчиненому, просить не призначати суворе покарання.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, доведена повністю і її дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який був злочином середньої тяжкості (на час вчинення), на даний час є нетяжким злочином, особу винної, яка була раніше судима за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, однак належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала, натомість під час іспитового строку за попереднім вироком протягом менш ніж пів року вчинила крадіжку, досудову доповідь, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства - середній, на думку органу пробаціїї, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснити без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, її стан здоров`я, офіційно непрацевлаштована, згідно з довідкою-характеристикою скарг з боку сусідів ОСББ "Каховська 6"не надходило, на обліку в психоневродиспансері не перебуває, на обліку в наркодиспансері перебуває з березня 2019 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внслідок вживання кількох лікарських препаратів та психоактивних речовин.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 530 від 11.05.2024 на даний час ОСОБА_3 тяжким психічним розладом не страждає, виявляє розлад особистості змішаного типу обтяжений вживанням алкоголю. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_3 також тяжким психічним розладом тимчасового чи хронічного характеру не страждала. Могла повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.

Суд також бере до уваги думку потерпілого ОСОБА_6 , який подав заяву, що при призначенні покарання ОСОБА_3 повністю покладається на розсуд суду.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги думку прокурора,суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік,оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення, попередження нових злочинів.

При цьому, за змістом ч.3 ст.78 КК України у разі скоєння засудженим протягом іспитового строку нового злочину вказане розцінюється як порушення умов застосування ст.75 КК, тому суд у такому випадку призначає покарання за правилами, передбаченими у ст.ст.71, 72 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів справи, попереднім вироком Галицького районного суду м. Львова від 02.05.2019 року ОСОБА_3 було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік та на підставі ст.75 КК України звільнено від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік. Тому, враховуючи вимоги ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вказаним вироком і остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавленя волі.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід - тримання під вартою залишити без змін, до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 02.05.2019 року, за яким ОСОБА_3 було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік та на підставі ст.75 КК України звільнено від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік і остаточно призначити покаранняОСОБА_3 за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 1(один) місяць.

Строк відбуття покарання рахувати з часу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, тобто з 14.09.2023.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.09.2023 і в подальшому неодноразово продовжений ухвалами суду, востаннє ухвалою суду від 08.04.2024, залишити до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiami Redmi A 6», з IMEI 1: НОМЕР_1 та IMЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, з сенсорним екраном повернути потерпілому ОСОБА_6 , який згідно з розпискою, отримав від слідчого належний йому мобільний телефон.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно. Оригінал вироку у справі № 462/7483/19.

Суддя: ОСОБА_1