Справа № 686/8162/24
Провадження № 1-кс/686/2707/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шарівка Ярмолинецького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000991,

встановив:

23.03.2024 року старший слідчий відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Ярмолинецького відділу Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики : переховування від органів досудового розслідування та суду ; знищення, приховання або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що «досудовим розслідуванням встановлено, що 19 березня 2024 року, близько 16:00 години, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщені спальної кімнати, розпочав словесну суперечку зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. Тоді ж, під час вказаного конфлікту, ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти ОСОБА_9 , почав її душити рукою, тримаючи за горло, після чого, одразу взявши потерпілу за одяг, кинув її на поверхню підлоги та, в ході падіння, остання вдарилась потиличною ділянкою голови об ліжко, після чого, потерпіла самостійно перемістилась на ліжко. В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , перебуваючи в положенні стоячи поряд із потерпілою, яка лежала на ліжку обличчям до гори, наніс не менше двох ударів передньою частиною стопи по обличчю та тулубу потерпілої. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному положенні, а саме: на поверхні ліжка поряд із потерпілою, умисно спричинив не менше двох ударів стопами обох ніг в області передньої поверхні грудної клітини потерпілої ОСОБА_9 .

Внаслідок вказаних вище умисних протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому ребер по лівій стороні, травматичного лівобічного пневмотораксу, підшкірної тотальної емфіземи, множинних забоїв голови тулуба та кінцівок, розриву селезінки, з послідуючим оперативним видаленням селезінки (спленектомія), які, за своїм характером, є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння.

Своїми умисними діями, які виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння та такому, що спричинило втрату органу, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

21 березня 2024 року о 21:55 год., старшим слідчим ВРЗСПЖЗО СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , затримано громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

22 березня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, задля уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не будуть достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та уникнення вищевказаних ризиків.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло в нічний час, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000991, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Із наданих матеріалів вбачається, що Хмельницьким районним управлінням поліції ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000991 від 21.03.2024 р., за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

21.03.2024 р. ОСОБА_6 був затриманий, в порядку ст.208 КПК України, фактичний час затримання - 21 год. 55 хв. 21.03.2024 р.

22.03.2024 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Дана підозра є обґрунтованою, адже на її підтвердження представлено: протокол прийняття заяви ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення від 21.03.2024 р.; протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 від 21.03.2024 р.; протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 21.03.2024 р., ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 22.03.2024 р.; карта виїзду швидкої медичної допомоги №310 від 21.03.2024 р.; повідомлення КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» №537 від 22.03.2024 р; протокол затримання ОСОБА_6 від 21.03.2024 р.; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 22.03.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

Санкція ч.1 ст.121 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тобто, згідно зі ст.12 КК України, даний злочин класифікується як тяжкий.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, є достатньо високим.

Слідство знаходиться на початковій стадії, на даний час свідки та потерпіла судом не допитані, а тому існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику, слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку, на стадії досудового розслідування, свідчення отримуються шляхом допиту цих осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України). Отже ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від цих осіб.

Разом з тим, вважаю недоведеним існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, про існування якого йдеться клопотанні слідчого, оскільки, лише та обставина, що ОСОБА_6 , який є не судимою особою, та, на думку представників сторони обвинувачення, не має стабільного джерела доходів і схильний до прояву агресії, не може свідчити про існування зазначеного ризику на даний час, тобто після викриття його дій та затримання працівниками поліції.

Також, вважаю недоведеним існування ризику знищення, схову або спотворення будь-якої з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, про існування якого йдеться у клопотанні слідчого, оскільки ніщо не свідчить про існування вказаного ризику. Так, матеріали кримінального провадження не свідчать, що на сьогоднішній день є ймовірність того, що у майбутньому ОСОБА_6 може знищити або сховати певні речі, ідентифікувати які, на сьогоднішній день, прокурор не може. При цьому слідчим суддею також враховується той факт, що у рамках кримінального провадження вже було проведено огляд місця події, вилучено під час досудового розслідування й одяг, в який 19.03.2024 р. був одягнутий ОСОБА_6 , тому, відсутні підстави вважати, що на даний час стороною обвинувачення не віднайдені речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

За таких обставин по справі приходжу до висновку про наявність, передбачених ст.177 КПК України, ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, яка позитивно характеризується, також, підозрюваний неофіційно працює різноробочим, має постійне місце проживання, родину, зокрема й матір, яка на даний час перебуває за кордоном. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів, та зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також впливати на потерпілу, з якою проживає за однією адресою, та свідків, які проживають не на значній відстані від нього. У відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не може бути й також визначений розмір застави, адже ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства до потерпілої.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_6 немає намірів ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків і потерпілу, а також щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема й у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло в нічний час, для забезпечення можливості ОСОБА_6 працювати, з метою відшкодування шкоди потерпілій.

Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , який відразу після події, що мала місце 19.03.2024 р., не надавав можливості отримання медичної допомоги потерпілою та забороняв їй повідомляти обставини, за яких їй було спричинено тілесні ушкодження, а також, враховуючи суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, слідчий суддя дійшов до висновку про існування обґрунтованих підстав вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, про які зазначено вище та які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому, застосувати менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, неможливо.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 18.05.2024 року включно.

У відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави не визначається, адже ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства до потерпілої.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 18 травня 2024 року включно.

Ухвала діє до 18 травня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя