Справа № 517/418/24
Провадження № 1-кп/517/29/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року смт Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Захарівка кримінальне провадження, внесене 18 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосеменівка Красноокнянського району Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із базовою загальною середньою освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2024, приблизно о 18 год 00 хв., ОСОБА_4 знаходячись на АДРЕСА_2 , де в цей час також знаходилась ОСОБА_6 , яка сиділа на задньому сидінні автомобіля «Лада Калина», зеленого кольору, державний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , через відкрите вікно виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Надалі, ОСОБА_4 , знаходячись на АДРЕСА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_4 , наблизився до ОСОБА_6 , яка сиділа на задньому сидінні автомобіля «Лада Калина», зеленого кольору, державний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 та наніс один удар правою рукою по обличчю останній.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження потерпілій, ОСОБА_6 , у вигляді синця лівої половини обличчя, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального проступку визнав та суду пояснив, що 17.03.2024 він їхав на автомобілі в АДРЕСА_1 та йому на зустріч їхав ОСОБА_7 , на задньому сидінні сиділа дружина його покійного брата ОСОБА_6 . Через відкрите вікно потерпіла показала йому непристойний жест, після чого він підійшов до неї та наніс один удар правою рукою по обличчю ОСОБА_6 . Обвинувачений суду повідомив, що він у вчиненні вказаного проступку розкаюється та просив пробачення у потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 17.03.2024 с. Йосипівка Роздільнянського району Одеської області вона в якості пасажира їхала на автомобілі під керуванням ОСОБА_7 . У цей час повз автомобіль проїхав рідний брат її покійного чоловіка. Через декілька секунд коли вони зупинилися, до автомобіля підійшов ОСОБА_4 та через відкрите вікно наніс їй один удар рукою по обличчю. Будь-яких претензій до ОСОБА_4 вона не має. Щодо міри покарання обвинуваченому, просила суд призначити не суворе покарання.

З досліджених в судовому засіданні доказів, що надані сторонами вбачається, що з заявою про вчинення кримінального проступку звернулася ОСОБА_6 , яка просила прийняти міри до ОСОБА_4 , який 17.03.2024 наніс їй один удар рукою по обличчю, що підтверджується змістом заяви ОСОБА_6 .

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку, що підтверджується витягом з ЄРДР від 18.03.2024.

Висновком експерта № 21 від 19.03.2024 підтверджено, що на підставі судово-медичного обстеження у ОСОБА_6 було виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця лівої половини обличчя. Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_6 не було небезпечним для життя у момент спричинення, а має незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6 діб і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена, оскільки підтверджена показаннями обвинуваченого, потерпілої та письмовими доказами у справі, які узгоджуються між собою. Вказані докази суд приймає до уваги як належні та допустимі, та вважає їх достатніми для висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 .

Так, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду всі обставини вчинення кримінального проступку, його об`єктивні дії, які підтверджують наявність умислу в його діях на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно 17.03.2024 умисно наніс ОСОБА_6 один удар рукою по обличчю.

Вказані показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілої, яка підтвердила обставини повідомлені обвинуваченим щодо способу, часу, місця вчинення проступку, характеру та локалізації ударів, механізму отримання нею тілесних ушкоджень, та висновком експерта, яким підтверджено отримання потерпілою легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до довідки лікаря-психіатра Захарівської багатопрофільної лікарні від 21.03.2024 вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.

Згідно довідки Захарівської багатопрофільної лікарні ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

З характеристики наданої за місцем проживання обвинуваченого № 252 від 20.03.2024 вбачається, що ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони, на його утриманні перебуває двох малолітніх дітей: донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З вимоги про судимість ГУНП в Одеській області від 19.03.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, свою винуватість у вчиненні кримінального проступку визнав, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, просив пробачення у потерпілої за вчинене.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вину визнав, розкаявся та оцінює зазначене як обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Про щире каяття обвинуваченого беззаперечно свідчить його показання в судовому засіданні, відповідно до яких він не лише повідомив про всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а й висловив щирий жаль щодо його вчинення, неодноразово повідомляв про усвідомлення неприпустимості та протиправності його дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, думки потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому не суворе покарання, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, оскільки вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 125 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Фрунзівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: