Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/4809/198/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ст.307 КК України Доповідач в суді ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2024 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000842 від 01.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернулась до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні відділу ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000842 від 01.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що СУ ГУНП в Кіровоградській області надійшов лист від УСБУ в Кіровоградській області про те, що мешканець Кіровоградської області здійснює збут наркотичних засобів і психотропних речовин, залучивши до вказаної діяльності інших осіб.

В рамках проведення досудового розслідування на адресу оперативного підрозділу, що здійснює оперативне супроводження даного провадження, було направлене доручення в порядку ст. 40 КПК України на проведення слідчих (розшукових) дій та оперативних заходів направлених на встановлення осіб, які займаються злочинною діяльністю, а також свідків даного злочину.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення, які надійшли від УСБУ в Кіровоградській область, встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий мешканець АДРЕСА_1 , який залучив до вказаної діяльності свого знайомого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до матеріалів кримінального провадження можна зазначити, що ОСОБА_10 здійснює протиправну діяльність, яка полягає у придбанні, зберіганні та подальшому збуті психотропних речовин. Також, маючи засоби впливу у колі свого оточення Мурсою були залученні вищезазначені особи для здійснення вказаної протиправної діяльності, а саме: ОСОБА_8 здійснює збут психотропних речовин, отриманих від ОСОБА_10 , серед наркозалежних осіб м. Новоукраїнка.

В ході досудового розслідування, а саме 12.03.2024, в період часу з 07 год. 19 хв. по 10 год. 44 хв., на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено:

- Мобільний телефон Nomi I451 imei: НОМЕР_1 ;

- Мобільний телефон Tecno imei: НОМЕР_2 ;

- Мобільний телефон Blackview imei: НОМЕР_3 ;

- Мобільний телефон Nokia TA1337;

- Мобільний телефон Xiaomi Redmi9;

- Мобільний телефон Xiaomi Redmi M1901F7G;

- Мобільний телефон Poco imei: НОМЕР_4 із сім-карткою НОМЕР_5 ;

- Електронні ваги;

- 3 корпуси ламп розжарювання, 4 скляні колби, ковпак, кустарний пристрій для паління із залишками речовини темно-бурого кольору;

- Банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 ;

-14 зіп-пакетів з кристалічною речовиною білого кольору, 1 зіп-пакет пустий, в якому знаходились 14 зіп-пакетів;

-1 зіп-пакет із залишками порошкоподібної речовини білого кольору;

- Тримач сім-картки НОМЕР_5 ;

- Тримач сім-картки НОМЕР_7 .

В подальшому, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В подальшому вилучені предмети та речі було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчим стверджується, що вилучені речі та документи у кримінальному провадженні мають ознаки речових доказів, з метою забезпечення збереження речових доказів, та можливої конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні на них арешту та можливість зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, у разі не накладення арешту на ці речі та документи.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2024 задоволено клопотання слідчого

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно 12.03.2024 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

- Мобільний телефон Nomi I451 imei: НОМЕР_1 ;

- Мобільний телефон Tecno imei: НОМЕР_2 ;

- Мобільний телефон Blackview imei: НОМЕР_3 ;

- Мобільний телефон Nokia TA1337;

- Мобільний телефон Xiaomi Redmi9;

- Мобільний телефон Xiaomi Redmi M1901F7G;

- Мобільний телефон Poco imei: НОМЕР_4 із сім-карткою НОМЕР_5 ;

- Електронні ваги;

-3 корпуси ламп розжарювання, 4 скляні колби, ковпак, кустарний пристрій для паління із залишками речовини темно-бурого кольору;

- Банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 ;

-14 зіп-пакетів з кристалічною речовиною білого кольору, 1 зіп-пакет пустий, в якому знаходились 14 зіп-пакетів;

-1 зіп-пакет із залишками порошкоподібної речовини білого кольору;

- Тримач сім-картки НОМЕР_5 ;

-Тримач сім-картки НОМЕР_7 , із забороною у їх користуванні та розпорядженні.

Роз`яснено, що відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріалами клопотання доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, зазначені у клопотанні речі, на які слідчий просить накласти арешт, відповідають критеріям, що передбачені ст.98 КПК України, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, про зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, а незастосування арешту майна може призвести до його втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та визнати протизаконними дії органів досудового розслідування та прокуратури, а саме порушення недоторканості житла ОСОБА_8 та внесення вмотивованого з посиланням на недопустимі докази клопотання до суду про арешт тимчасово вилученого майна під час обшуку 12.03.2024 р., проведеного з порушенням порядку проведений за місцем проживання підзахисного.

Постановити нову ухвалу, якою повернути вилучене майно крім 14 зіп-пакетів з речовиною білого кольору.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що в ході досудового розслідування по матеріалах, ЄРДР від 01.08.2023 р. № 0000842 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.02.2024 р. було проведено обшук з порушенням порядку, визначеного ст. 236 КПК України.

Зокрема, до початку проведення обшуку, до моменту оголошення ухвали слідчого судді, до домоволодіння ОСОБА_11 зайшов працівник правоохоронного органу і обійшов усі кімнати, в тому числі і ту кімнату, де в подальшому, в ході проведення обшуку було вилучено 14 (чотирнадцять) зіп-пакетів з речовиною білого кольору, яка була визнана за висновком експертизи психотропною, обіг якої заборонено.

Крім того, серед зазначеного в ухвали слідчого судді майна є телефони, які використовувались малолітніми дітьми ОСОБА_11 для навчання в школі під час проведення он-лайн занять.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дімку прокурора, який заперечував проти задоволення, перевіривши матеріали клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

В ході апеляційного розгляду, жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею вищевказаного рішення, колегія суддів в матеріалах клопотання про накладення арешту на майно не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги захисника є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В даному випадку слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні відділу ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000842 від 01.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування, а саме 12.03.2024, в період часу з 07 год. 19 хв. по 10 год. 44 хв., на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено речі обвинуваченого ОСОБА_8 у тому числі 14 зіп-пакетів з кристалічною речовиною білого кольору, 1 зіп-пакет пустий, в якому знаходились 14 зіп-пакетів, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-24/3410-НЗПРАП від 12.03.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», обіг якої заборонено, масою 2,169 грама.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що вилучені речі в результаті обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме мобільний телефон Nomi I451 imei: НОМЕР_1 ; мобільний телефон Tecno imei: НОМЕР_2 ; мобільний телефон Blackview imei: НОМЕР_3 ; мобільний телефон Nokia TA1337;мобільний телефон Xiaomi Redmi9; мобільний телефон Xiaomi Redmi M1901F7G; мобільний телефон Poco imei: НОМЕР_4 із сім-карткою НОМЕР_5 ; електронні ваги; 3 корпуси ламп розжарювання, 4 скляні колби, ковпак, кустарний пристрій для паління із залишками речовини темно-бурого кольору; банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 ; 14 зіп-пакетів з кристалічною речовиною білого кольору, 1 зіп-пакет пустий, в якому знаходились 14 зіп-пакетів; 1 зіп-пакет із залишками порошкоподібної речовини білого кольору; тримач сіфм-картки НОМЕР_5 тримач сім-картки НОМЕР_7 , із забороною у їх користуванні та розпорядженні, може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також те, що дані речі, зберегли на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані, як доказ, потрібні для проведення необхідних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, зокрема експертиз.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що вилучені в ході обшуку вищезазначені мобільні телефони власником та фактичним володільцем яких є підозрюваний ОСОБА_8 , може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також те, що телефон та речі на який накладено арешт, могли зберегти на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ, потрібні для проведення необхідних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні. Зокрема огляду телефонів та отримання інформації яка в ньому міститься, та може бути джерелом доказів та проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи для виявлення і вилучення електронно-цифрових слідів злочину, що містяться в мобільному телефоні, отримання відомостей про з`єднання абонента з іншими співучасниками злочину, які здійснювали організацію та реалізацію наркотичних засобів, здійснення ідентифікації предметів, приміщень та ділянок місцевості, відображених на знімках та відеозаписах де були вилучені наркотичні засоби. Також, отримання тимчасового доступу до інформації оператора мобільного зв`язку про рух коштів, які були направлені покупцями вказаних товарів на абонентський номер мобільного телефону та власника такого абонентського номеру.

На думку колегії суддів, наявні підстави стверджувати про те, що існують обґрунтовані підозри вважати про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та в ході досудового розслідування необхідно буде провести ряд експертиз з метою встановлення інших винних осіб та можливого огляду доказів в інших процесуальних діях.

А тому, колегія суддів погоджується з мотивацією слідчого судді про те, що вилучені речі в результаті обшуку є речовим доказом та з метою унеможливлення подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення та відчуження тимчасово вилученого майна, необхідно накласти арешт.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що обшук проведений з порушенням порядку, визначеного ст. 236 КПК України, та як наслідок докази здобуті в ході обшуку є недопустимими, необхідно зазначити наступне.

Так вимоги ст. 303 КПК України передбачають вичерпний перелік рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні.

Одна,к у вказаному переліку немає повноважень сторони захисту, власника вилученого майна чи іншої особи, права та інтереси якої було обмежено під час досудового розслідування, на оскарження порушень під час обшуку й визнання такого обшуку та його наслідків недійсними, оскільки на даному етапі провадження слідчий суддя або суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто, стороною захисту порушується питання щодо оцінки законності, достатності та допустимості доказу, а саме проведеного обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_11 .

Однак на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Таким чином враховуючи те, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000842 не завершене, а також те, що слідчий суддя або суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи захисника про оцінку доказу, а саме проведеного обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_11 з точки зору його достатності та допустимості, як такого, що не потребує вирішенню на даному етапі кримінального провадження.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника про прийняття рішення судом апеляційної інстанції щодо порушення вимог ст. 236 КПК України під час проведення обшуку.

Доводи про те, що органом досудового розслідування порушено недоторканість житла ОСОБА_11 колегією суддів не може бути враховано, оскільки обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Також ОСОБА_12 можуть бути враховані доводи захисника про те, що те серед зазначеного в ухвали слідчого судді майна є телефони, які використовувались малолітніми дітьми ОСОБА_11 для навчання в школі під час проведення он-лайн занять, оскільки стороною захисту не надано докази на підтвердження цього.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам, які б давали підстави для скасування вказаної ухвали слідчого судді та прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна колегія суддів не вбачає.

Натомість вказане рішення слідчого судді не перешкоджає власнику майна в подальшому, в разі недотримання розумних строків проведення розслідування, порушувати перед органами досудового слідства, слідчим суддею клопотання про скасування арешту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 170, 173, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2024 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000842 від 01.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4