Справа № 304/936/24
Провадження № 11-кп/4806/362/24
Закарпатський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

18.06.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевірив апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.05.2024. Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури про обрання щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби, а саме до 04.07.2024 з покладенням відповідних обов`язків на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.05.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Перевіривши подану прокурором апеляційну скаргу на відповідність її вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства - забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 2 вказаної норми процесуального закону гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК України, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

-2-

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За змістом ч. 1, 2 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Великоберезнянського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, внесене 09.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Під час підготовчого засідання прокурором подано клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 на строк 60 днів, в свою чергу обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником-адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу виді домашнього арешту.

За результатами розгляду вказаних клопотань судом першої інстанції прийнято оскаржуване судове рішення ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури про обрання щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби, а саме, до 04.07.2024 з покладенням відповідних обов`язків на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вищенаведене свідчить про те, що ухвала суду про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відповідно до положень ч. 2 ст. 392, ст. 422-1 КПК України, окремому оскарженню не підлягає, а відтак прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури оскаржено ухвалу суду, яка не підлягає окремому оскарженню.

Разом з тим, судом першої інстанції в резолютивній частині ухвали помилково вказано про можливість її апеляційного оскарження, зокрема, в частині обрання запобіжного заходу.

За таких обставин, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури на ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.05.2024.

-3-

Керуючись ст. 399, 401, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.05.2024, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури про обрання щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби, а саме, до 04.07.2024 з покладенням відповідних обов`язків на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя