ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участі сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0004554, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07.05.2024р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, судимого:

- 16 березня 2016 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

- 14 листопада 2016 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 2 ст.185 КК України, до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 07 квітня 2017 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ст.71, ст. ч. 2 ст.289 КК України, до 3 років 1 місяць позбавлення волі;

- 16 березня 2021 року вироком Чернівецького апеляційного суду за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України до 3 років та 6 місяця позбавлення волі;

- 20 липня 2023 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 1 ст.125 КК України до1 року та 6 місяців виправних робіт,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07.05.2024р. ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, і призначено йому міру покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

ЄУНСС:715/5/24

НП:11-кп/822/254/24 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.2 ст.289 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2023 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (один) місяць позбавлення волі, без конфіскації майна.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередню у виді тримання під вартою і строк покарання йому обчислено з моменту взяття його під варту, а саме з 27 листопада 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні.

На вказаний вирок районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи винуватості та доведеності вини його підзахисного, просить вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07.05.2024р. змінити, застосувавши до ОСОБА_7 норми ст.69 КК України, призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Вважає, що призначене районним судом покарання є занадто суворим, оскільки судом фактично не враховано те, що ОСОБА_7 визнав вину, розкаявся, детально розповів обставини вчиненого злочину, відшкодував шкоду потерпілому, одружений, на його утриманні перебуває малолітня дитина, був працевлаштований до моменту затримання.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 притягнуто до кримінальної відповідальності за те, що він 27.11.2023 року близько 16:15 год., за попередньою змовою у групі з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи по АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, підійшов до автомобіля марки «Honda Accord 5», 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував на обочині дороги в заведеному стані з ключами в замку запалення.

В подальшому особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, витягла з замка запалення ключ від зазначеного автомобіля та передала його ОСОБА_7 , який в свою чергу сів за кермо даного транспортного засобу, ввів ключ у замок запалення, чим завів двигун та рушив з місця події, тим самим незаконно заволодів належним потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вищевказаним транспортним засобом.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній зазначених, міркування прокурора, яка заперечила проти задоволення поданої апеляційної скарги, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому й останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного основного покарання, колегія суддів вважає, що воно обране судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи апелянта про можливість пом`якшення призначеного основного покарання на підставі ст. 69 КК України є необґрунтованими.

Виходячи зі змісту ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише в тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України, було б явно недоцільним.

При призначенні обвинуваченому основного покарання районним судом було враховано те, що він вчинив тяжкий злочин, особу винного, який на спеціальних обліках не перебуває, його молодий вік, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивну характеристику з місця роботи, а також думку потерпілої, тобто судом враховані в тому числі і ті обставини, на які вказує апелянт.

Дані обставини дали можливість суду першої інстанції визначити обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах, встановлених у санкції ч.2 ст.289 КК України, з цим погоджується колегія суддів.

Поряд з цим, районним судом правильно враховано і те, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення у період незнятої та непогашеної судимості, що підтверджує те, що він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і вчинив новий аналогічний злочин, що свідчить про його суспільну небезпеку, небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення схожих злочинів.

За таких підстав, у даному випадку, призначення ОСОБА_7 більш м`якого основного покарання, ніж передбачено санкцією злочину, за який він був засуджений, є неможливим.

Апеляційний суд не може погодитись із твердженням апелянта про те, що ОСОБА_7 визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом.

Як вбачається із журналу судового засідання від 14.02.2024р. (а.к.п.58-59) свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав частково, при цьому із матеріалів справи не встановлено щирого жалю з приводу цього та осуд своєї поведінки, що повинно виражатись в бажанні обвинуваченого виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання, що свідчить про відсутність таких пом`якшуючих обставин як визнання вини та щире каяття.

Не знайшла свого підтвердження і така обставина, що пом`якшує покарання як « активне сприяння розкриттю злочину», оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 жодних активних дій для розкриття злочину не вчиняв та був затриманий працівниками поліції незадовго після вчинення злочину, за повідомленням ОСОБА_10 про вчинення злочину.

За таких обставин, твердження адвоката ОСОБА_6 про наявність пом`якшуючих обставин не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції та спростовуються вищезазначеним.

Отже, з урахуванням наведеного вирок районного суду, як законний, обґрунтований та вмотивований, слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу адвоката - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07.05.2024р. щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3