Справа №766/7504/24
н/п 1-кс/766/4292/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000447 від 13.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

встановила:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене 22.05.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: автомобіль марки «Заз Ланос» д.н. НОМЕР_1 , та ключі від вказаного автомобіля; будівельний ніж; одна пара рукавиць, із забороною користування, розпорядження, відчуження вказаного майна.

Обґрунтування клопотання:

Слідчим відділом ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000447 від 13.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме: що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в денний час доби діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , таємно, в умовах воєнного стану, через отвір в паркані, проник на територію ПАТ «Херсонський завод «Судмаш», розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Карантинний острів, 1, звідки з виробничих приміщень скоїли крадіжку мідного кабелю довжиною 94,66 м., загальною ваго. 88,55 кг, на суму 5452 гривні, після чого залишили місце вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном.

22.05.2024, в ході проведення санкціонованого обшуку автомобіля «Заз Ланос» д.н. НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено: автомобіль марки «Заз Ланос» д.н. НОМЕР_1 , та ключі від вказаного автомобіля, який перебуває у власності ОСОБА_4 відповідно до відповіді з головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС).

В ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 в правому кармані штанів було виявлено та вилучено будівельний ніж, який належить ОСОБА_4 .

В ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , в правому кармані куртки, було виявлено та вилучено одну пару рукавиць, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22.05.2024 вилучені в ході проведення обшуку предмети, було визнано речовими доказами.

В ході проведення досудового розслідування із тимчасово вилученим майном, планується проведення ряду слідчих дій, зокрема проведення огляду, проведення судово-трасологічної експертизи.

Також під час проведення досудового розслідування, було встановлено, що ОСОБА_4 на своєму автомобілі «Део Ланос» д.н. НОМЕР_1 , неодноразово приїздив на пункт прийому побутового металобрухту ТОВ «Херсон Логістік», де здавав мідні кабелі, а отже автомобіль підпадає під критерії ч.1 ст. 98 КПК України, де зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчиненого кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою забезпечення цивільного позову, який було заявлено потерпілою стороною ПАТ «Херсонський завод «Судмаш».

Приймаючи до уваги те, що вилучені 22.05.2024 р. в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: автомобіль марки «Заз Ланос» д.н. НОМЕР_1 , та ключі від вказаного автомобіля; будівельний ніж; одна пара рукавиць, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та можуть бути набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, оскільки не накладення ухвалою слідчого судді арешту на вказане майно арешту та відповідно їх подальше повернення володільцю унеможливить подальше проведення слідчих дій та може призвести до їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, та, відповідно, до визнання неналежним та недопустимим речовими доказами при подальшому судовому розгляді вказаного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

23.05.2024 до Херсонського міського суду Херсонської області було подано клопотання про арешт вказаного майна, однак ухвалою слідчого судді клопотання було повернуто для усунення наявних недоліків, зі встановленням строку 72 години.

Враховуючи те, що вищеперераховане майно має значення для кримінального провадження, та дані слідчі дії були пов`язані з фіксацією відомостей, щодо обставин вчинення злочину, в ході проведеного обшуку та затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, було вилучено речові докази, в інший спосіб їх отримати неможливо, слідчі дії було проведено для запобігання подальшого знищення, пошкодження речових доказів, які в подальшому мають суттєве значення для подальшого досудового розслідування та в інший спосіб їх отримати неможливо, слідчий просить задовольнити клопотання.

Доводи сторін у справі.

Слідчий надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Захисник підозрюваних - адвокат ОСОБА_6 направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на автомобіль, вважаючи його безпідставним та не обґрунтованим.

Мотивація суду:

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає конфіскації.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень стаття 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, які належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, якою визначено, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що повинен врахувати слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчий суддя зазначає, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 від 30 травня 2024 року клопотання про арешт даного майна було повернуто прокурору в порядку ч.3 ст.172 КПК України для усунення недоліків. Недоліків слідчий не усунув, а тому клопотання розглядається з урахуванням обґрунтування слідчого та доданих до нього документів.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000447 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Обставини правопорушення викладені у клопотанні.

Відповідно до протоколу обшуку автомобіля «Заз Ланос» д.н. НОМЕР_1 від 22.05.2024, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено: автомобіль марки «Заз Ланос» д.н. НОМЕР_1 , та ключі від вказаного автомобіля.

Згідно протоколу обшуку «в автомобілі нічого виявлено та вилучено не було». В ході проведення обшуку було вилучено автомобіль «Заз Ланос» д.н. НОМЕР_1 та ключі від автомобіля, які було упаковано до сейф-пакету ІСА 0152064». Незрозуміло обшук якого об`єкта проводився, під час якого було вилучено автомобіль. Натомість у подальшому вказаний протокол обшуку містить відомості про те, що було проведено обшук особи ОСОБА_4 , у якого в правому кармані штанів було виявлено та вилучено будівельний ніж, та ОСОБА_5 , у якого в правому кармані куртки було виявлено та вилучено пару рукавиць. Але ж підстав для проведення особистого обшуку особи не було.

Таким чином, все майно, на яке слідчий просить накласти арешт було вилучено без законних підстав. Ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на обшук автомобіля, але не було надано дозволу на вилучення автомобіля і підстав для його вилучення не було. Незрозуміло на якій підставі були вилучені ключі від автомобіля.

Постановою слідчого від 22.05.2024 вилучені у ході обшуку речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Згідно постанови слідчого про визнання речовим доказом, то автомобіль, ключі від нього, будівельний ніж і пара рукавиць це все містить однакові відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тобто, слідчий для визначення вилучених речей на відповідність речовим доказам спромігся процитувати ст.98КПК України, яка визначає поняття речового доказу.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, викладені у клопотанні, а також те, що вилучене майно, а саме: будівельний ніж та пара рукавиць, можуть зберігати на собі сліди злочину, з метою подальшого призначення і проведення відповідних експертиз, а також те, що вказані речі визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, тому є всі підстави для арешту вказаного майна з метою його збереження. Оскільки вказані речі були вилучені без законних підстав, то в подальшому ці докази можуть бути визнані недопустимими, але у слідчого судді щодо їх визнання такими повноважень немає.

Щодо накладення арешту на автомобіль, то у клопотанні слідчим не було обґрунтовано необхідність вилучення та накладення арешту на автомобіль, ключі від автомобіля, лише зазначено про те, що вилучене майно «має значення для кримінального провадження, та дані слідчі дії були пов`язані з фіксацією відомостей, щодо обставин вчинення злочину». А слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні підстав для арешту автомобіля немає.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речового доказу), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У клопотанні не наведено критеріїв відповідності автомобіля, ключів від автомобіля речовому доказу. Слідчий жодним чином не довів які слідчі чи процесуальні дії мають бути вчинені з вказаним майном під час досудового розслідування, та його значення для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе, що майно було вилучено у визначений законом спосіб, необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки слідчим не було доведено, що арештом автомобіля, ключів від автомобіля може бути виконано якесь завдання у кримінальному провадженні, то слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова в задоволенні або частковому задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Слідчий суддя роз`яснює, що після того, як буде забезпечена мета, для забезпечення якої накладається арешт, сторони мають право у порядку, визначеному ст.174 КПК України, звернутися із клопотанням про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

постановила:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 22.05.2024 в ході проведення обшуку, а саме: будівельний ніж, одна пара рукавиць.

Відмовити в арешті: транспортного засобу автомобіля ЗАЗ LANOS 1386, 2008 року випуску червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ; ключів від автомобіля ЗАЗ LANOS 1386, 2008 року випуску червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання протягом п`яти днів апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1