Справа № 204/1611/24
Провадження № 1-кп/204/727/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

23 березня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі: секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001602 від 18 вересня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження №0001602 від 18 вересня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,оскільки на виконання ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.02.2024 щодо розшуку обвинуваченого, працівниками поліції ОСОБА_7 було доставлено до суду, у зв`язку з чим виникла необхідність застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.Наявність ризиків обґрунтувала тим, що ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, однак в судові засідання, починаючи з 15.03.2022 обвинувачений ОСОБА_7 будучи, належним чином обізнаним щодо дати розгляду провадження, жодного разу не з`являвся. Таким чином, в порушення ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2022, обвинувачений ОСОБА_7 не виконав покладені на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що свідчить про його намір уникнути відповідальності за скоєне. Крім того, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинувачений може продовжити спроби переховуватись від суду; також, перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на свідків та потерпілих, які ще судом не були допитані; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений раніше судимий та інкримінований йому злочин був вчинений із застосуванням насильства та за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання обвинуваченого, оскільки ОСОБА_7 має у м.Дніпрі постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є військовослужбовцем, проходить лікування після поранення, має державні винагороди, тому, на думку сторони захисту, саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника, вказав, що проходить лікування після поранення, був військовослужбовцем, має державні винагороди, одружився та має міцні соціальні зв`язки, зареєстрований та проживає у м.Дніпрі і не має намірів переховуватись від суду. Крім того зазначив, що після того, як розпочалась війна, він вступив до лав ЗСУ для захисту держави, тому порушив обов`язки, які були покладені на нього судом. Повідомив, що близько року активно приймав участь у бойових діях, однак у зв`язку з пораненням на теперішній час не приймає участь у бойових діях та проходить періодичне лікування. Підтвердив про свою обізнаність щодо викликів до суду для участі у судових засіданнях. Зазначив, що був затриманий співробітниками поліції під час перетину блокпосту.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 27.03.2022 включно, а саме: прибувати до суду у визначений судом час; повідомляти суд про зміну місця проживання; утриматися від спілкування зі всіма потерпілими, свідками, зазначеними в обвинувальному акті та реєстрі до нього крім тих, що в розумінні п.1 ч.1 ст.3 КПК України, є його близькими родичами та членами родини, зареєстровані (постійно мешкають) за місцем мешкання ОСОБА_7 ; здати на зберігання суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон; цілодобово не залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; носити електронний засіб контролю. В судовому засіданні, яке відбулося 09.02.2022, обвинувачений ОСОБА_7 був обізнаний про наступну дату судового засідання, а саме 15.03.2022, що підтверджується розпискою (том 6 арк.справи 94). Однак в судові засідання, починаючи з 15.03.2022 обвинувачений ОСОБА_7 жодного разу не з`являвся. Відповідно до листа ГУНП в Дніпропетровській області від 25.02.2022 (том 6 арк.справи 137-138), вбачається, що обвинуваченим ОСОБА_7 порушено покладені на нього обов`язки. Факт порушення приписаної зони дії засобу контролю було зареєстровано до Єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП за № 3524. Під час телефонної розмови поліцейських ГУНП з обвинуваченим ОСОБА_7 , останній повідомив, що у зв`язку з оголошенням в державі воєнного стану та мобілізації, він не бажає носити електронний засіб контролю та збирається вступити до Територіальної оборони м. Дніпра. Цього ж дня, о 17:26, обвинувачений ОСОБА_7 в адмінбудівлі ВП №2 Дніпровського РУП у присутності понятих подав письмову заяву про відмову від носіння електронного засобу контролю, після чого оперуповноваженим СКП ВП №2 Дніпровського РУП з ОСОБА_7 було знято електронний засіб контролю. Крім того, ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18.05.2023 зупинено провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 та оголошеного його розшук. 23.01.2024 та 06.02.2024 задля перевірки стану виконання вищевказаної ухвали суду, на адресу ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було спрямовано лист. 20.02.2024 до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла відповідь начальника ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 20.02.2024, з якої вбачається, що під час проведення розшукових заходів 21.07.2023 було встановлено місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебував на лікуванні у санаторії «Аркадія» м.Одеси. При цьому, у обвинуваченого було відібрано розписку (том.7 а.с.248), відповідно до якої ОСОБА_7 зобов`язався з`явитися до суду після проведення реабілітаційних заходів у санаторії «Аркадія», у зв`язку з чим розшук ОСОБА_7 було припинено. Крім того, довідкою військово-лікарської комісії №5320 від 27.06.2023, яка наявна в матеріалах справи (том.7 а.с.255), підтверджується те, що обвинувачений ОСОБА_7 внаслідок вогнепального поранення потребував реабілітації у санаторії «Аркадія», який розташований у м.Одеса терміном 30 днів, тобто з 27.06.2023 по 27.07.2023. В судові засідання, які були призначені на 26.07.2023, 31.07.2023, 19.09.2023, 10.10.2023, 07.11.2023, 07.12.2023, 17.01.2024, 30.01.2024, 06.02.2024, та 21.02.2024, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду провадження, до суду не з`явився, будь-яких документів, які б підтверджували поважність причин своєї неявки, суду не надав. Таким чином, обвинувачений був неодноразово повідомлений про час та місце судового засідання, як прокурором так і судом, оскільки був письмово повідомлений про необхідність прибути до суду.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні питання щодо можливості обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, судом було враховано наступні ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, усвідомлюючи невідворотність покарання та його наслідки, з метою уникнення відповідальності за вчинене у разі не застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може призвести до того, що ОСОБА_7 може продовжити переховуватись від суду, оскільки обвинувачений порушив вимоги цілодобового домашнього арешту, позбувся електронного засобу контролю, порушив обов`язки, які були покладені на нього ухвалою суду, зокрема щодо його обов`язкової явки у судові засідання та не залишення місця проживання без дозволу суду, був оголошений у розшук та, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду шляхом доставки СМС повідомлень на номер мобільного телефону, який він зазначав у своїй розписці (том.7 а.с.248) та відповідно до якої зобов`язався з`явитися до суду після лікування чого не зробив та ігнорував судові засідання та не з`являвся до суду, а також був неодноразово повідомлений судом та прокурором про дати судових засідань, однак в судові засідання, які були призначені на 26.07.2023, 31.07.2023, 19.09.2023, 10.10.2023, 07.11.2023, 07.12.2023, 17.01.2024, 30.01.2024, 06.02.2024, та 21.02.2024, обвинувачений до суду добровільно не з`явився, будь-яких документів, які б підтверджували поважність причин своєї неявки, суду не надавав, та був доставлений до суду працівниками полії в примусовому порядку після затримання у зв`язку з розшуком . При цьому, обвинувачений знав про існування щодо нього кримінального провадження будучи належним чином повідомленим про дати засідань, не вживав заходів щодо надання суду відомостей стосовно свого місцезнаходження, за умов перебування у іншому місті клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не надавав. Документів, які б підтверджували б поважність його неявки до суду обвинувачений не надавав, що свідчить про те, що ОСОБА_7 вочевидь ухилявся від суду та в подальшому не мав намірів добровільно з`явитися до суду і проводив свій вільний час на власний розсуд. Крім того, на переконання колегії суддів існував достатньо підстав вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше судимий до реальної міри покарання за аналогічний злочин, у тому в якому він обвинувачується за цим кримінальним провадженням.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК у судовому засіданні прокурором не був доведений, оскільки за час перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на волі (більше ніж два роки) будь-яких спроб або заходів щодо впливу (тиску) на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадження не було встановлено, та прокурором таких відомостей під час судового розгляду не було надано.

При цьому, судом також враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме, той факт, що на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, обвинувачений є військовослужбовцем; одружений; має державні винагороди та постійне місце проживання, раніше судимий; стан здоров`я обвинуваченого; обставину, що згідно з реєстром до обвинувального акту та певних досліджених матеріалів, існують вагомі докази причетності до вчинення ним кримінального правопорушення, зазначених в обвинувальному акті; тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим; відсутність даних щодо його позитивної репутації.

У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку, що застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, згідно з ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачуваного, суд повинен, врахувати положення ст.177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на вищевикладене, враховуючи тяжкість та обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особи обвинувачуваного, а також його стану здоров`я, сімейного та майнового стану, колегія суддів вважає за необхідне визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 175 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 529 900 грн, що на переконання колегії суддів зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків з урахуванням встановлених у судовому засіданні ризиків, визначених ст.177 КПК України.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_7 , на період дії цього запобіжного заходу, процесуальні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожним викликом суду; не відлучатися з міста Дніпра без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання; утриматися від спілкування зі всіма потерпілими, свідками, зазначеними в обвинувальному акті та реєстрі до нього крім тих, що в розумінні п.1 ч.1 ст.3 КПК України, є його близькими родичами та членами родини, зареєстровані (постійно мешкають) за місцем мешкання ОСОБА_7 ; здати на зберігання суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право виїзду за кардон; носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 182, 183, 194, 331 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 20 травня 2024 року.

Визначити розмір застави обвинувачуваному ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 175 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 529 900 (п`ятсот двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинувачуваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період дії цього запобіжного заходу, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожним викликом суду;

- не відлучатися з міста Дніпра без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- утриматися від спілкування зі всіма потерпілими, свідками, зазначеними в обвинувальному акті та реєстрі до нього крім тих, що в розумінні п.1 ч.1 ст.3 КПК України, є його близькими родичами та членами родини, зареєстровані (постійно мешкають) за місцем мешкання ОСОБА_7 ;

- здати на зберігання суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право виїзду за кардон;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3