Справа №585/3/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/954/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у письмовому провадженні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2024 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням, в якому просив:

- зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII ввід 26.11.2015 року з 22.03.2018 року по 11.07.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

- зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року час перебування в СІЗО за вироками Куп`янського міського суду Харківської області від 14.04.2006 року, 26.07.2006 року та Чугуївського міського суду Харківської області від 16.04.2010 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2024 року вказане клопотання задоволено частково. Зараховано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15 січня 2020 року по 02 березня 2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині клопотання відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22.03.2018 року по 15.01.2020 року (а.ос.с.65-80).

Тому у строк відбування покарання засудженому суд зарахував лише строк попереднього ув`язнення з 16 січня 2020 року по 02 березня 2021 року, тобто по дату винесення ухвали Харківським апеляційним судом, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких:

- прокурор просив ухвалу Роменського міськрайонного суду від 07 лютого 2024 року змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Повторно дослідити обставини, встановлені під час судового засідання, а саме особову справу засудженого ОСОБА_7 . Постановити ухвалу, якою частково задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за періоди з 22 березня 2018 року по 14 січня 2020 року та з 04 лютого 2022 року по 28 березня 2023 року включно.

- засуджений просив скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2024 року і ухвалити нове судове рішення, яким його вимоги про зарахування строку попереднього ув`язнення з 22 березня 2018 року по 11 липня 2023 року задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор вказував, що засудженому ОСОБА_7 зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання проведено не за весь період часу, коли він перебував у слідчому ізоляторі у статусі особи взятої під варту, тобто під час його попереднього ув`язнення.

Оскільки затримання засудженого ОСОБА_7 було здійснено 22.03.2018, то з цього часу, він мав статус особи, на яку поширюються вимоги ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до 21.06.2017), і зарахуванню підлягали наступні періоди:

- з 22.03.2018 до 02.03.2021 (час з моменту затримання ОСОБА_7 до часу набрання вироком суду першої інстанції законної сили, коли останній перебував у статусі особи взятої під варту);

- з 04.02.2022 до 28.03.2023 включно (час з моменту поміщення ОСОБА_7 до слідчого ізолятору і тримання в ньому у статусі особи взятої під варту до набрання вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.01.2020 законної сили - після перегляду Полтавським апеляційним судом).

У той же час Роменським міськрайонним судом при винесенні 07 лютого 2024 року відповідної ухвали про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання не були враховані всі вищевказані періоди часу перебування ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі у статусі особи, що тримається під вартою.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги засуджений вказував, що суд зарахувавши йому у строк відбування покарання тільки строк попереднього ув`язнення з 15 січня 2020 року по 02 березня 2021 року включно проігнорував та не застосував період його перебування під вартою з 22 березня 2018 року по 14 січня 2020 року (затримання та тримання під вартою); з 03 березня 2021 року по 11 липня 2023 року (тримання під вартою після скасування постановою Верховного суду від 09 грудня 2021 ухвали Харківського апеляційного суду від 02 березня 2021 року по дату прибуття у виправну колонію), а також положення абз.4 ч.5 ст.72 КК України в редакції ЗУ № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року.

На думку засудженого суд також повинен був зарахувати у строку відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 березня 2018 року по 14 січня 2020 року та з 03 березня 2021 року по 11 липня 2023 року.

Про дату, час і місце судового засідання учасники провадження судом апеляційної інстанції повідомлялись, однак захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 та прокурор подали заяви про слухання справи у їх відсутність. З огляду на викладене та з метою дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційних скарг засудженого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 провести в порядку письмового провадження, що узгоджується зі ст. 406 КПК України.

Тому, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу вирішує питання пов`язані з виконанням вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднім ув`язненням є запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Аналізуючи зміст і цілі законодавчих норм, що мають правове значення для вирішення порушеного апелянтом питання про застосування ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичну закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 299, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 152, ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 22 березня 2018 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року ОСОБА_7 зарахувати у строк відбування покарання за вказаним вироком строк попереднього ув`язнення за період з 22.03.2018 року по 15.01.2020 року (а.ос.с. 65-80).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02 березня 2021 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 22 березня 2018 року по 02 березня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення (а.ос.с.82-87).

Отже, з 02 березня 2021 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року фактично набрав законної сили і від цієї дати розпочалося виконання вироку та фактичне відбування ОСОБА_7 призначеного покарання.

Однак, постановою Верховного Суду України від 09 грудня 2021 року ухвалу Харківського апеляційного суду від 02 березня 2021 року відносно ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції (а.ос.с.110-115).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28 березня 2023 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_9 , залишено без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін (а.ос.с.119-126).

Постановою Верховного Суду України від 06 грудня 2023 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 березня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_7 - без задоволення (а.ос.с.155-172).

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було зараховано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15 січня 2020 року по 02 березня 2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив періоди, які підлягали зарахуванню у строк відбування покарання ОСОБА_7 , а тому погоджується з вимогами апеляційної скарги прокурора та вважає, що оскільки затримання засудженого ОСОБА_7 було здійснено 22.03.2018, то з цього часу, він мав статус особи, на яку поширюються вимоги ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до 21.06.2017), і зарахуванню підлягали наступні періоди:

- з 22.03.2018 до 02.03.2021 (час з моменту затримання ОСОБА_7 до часу набрання вироком суду першої інстанції законної сили, коли останній перебував у статусі особи взятої під варту);

- з 04.02.2022 до 28.03.2023 включно (час з моменту поміщення ОСОБА_7 до слідчого ізолятору і тримання в ньому у статусі особи взятої під варту до набрання вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.01.2020 законної сили - після перегляду Полтавським апеляційним судом).

Тому, засудженому ОСОБА_7 необхідно зарахувати у строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за періоди з 22 березня 2018 року по 14 січня 2020 року та з 04 лютого 2022 року по 28 березня 2023 року включно.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2024 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за періоди з 22 березня 2018 року по 14 січня 2020 року та з 04 лютого 2022 року по 28 березня 2023 року включно.

В іншій частині ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2024 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4