Справа № 372/737/23
Провадження № 1-кп-79/24
В И Р О К

іменем України

06 червня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілої та цивільної позивачки ОСОБА_6 , її представника ОСОБА_7 , розглянув кримінальне провадження № 0000592 відносно:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який офіційно працевлаштований, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2022 року, приблизно о 19 годині 05 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні фотостудії « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташована у приміщенні «Будинку Культуру» за адресою: АДРЕСА_2 у ході словесного конфлікту з раніше знайомою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, з метою заподіяння останній тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно заподіяв не менше одного удару рукою в область голови потерпілій ОСОБА_6 . В результаті завданих ударів ОСОБА_6 спричинено тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 . провину не визнав, показавши, що 04 грудня 2022 року дійсно зустрівся із потерпілою ОСОБА_6 , з якою раніше перебував у близьких стосунках, і вони разом провели час в кафе. Потім він пішов через її провокативну поведінку, викликану станом алкогольного сп`яніння, до приміщення фотостудії «Уно моменто», ОСОБА_6 без запрошення прослідувала за ним та увірвалася із криками та звинуваченнями. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вона почала сваритися із ним, намагатися його вдарити, а потім скидати зі столів організаційну техніку та приладдя для фотозйомки, він намагався припинити її дій, в зв`язку із чим його довелося застосувати проти неї балончик із сльозоточивим газом, стримувати її дії, обхопивши за тулуб, в результаті штовханини вони впали, та опинилися на підлозі, в цей момент на його крики до перерохожих про виклик поліції забігли діти та сварка між ними припинилися. ОСОБА_4 категорично заперечив, що завдав будь-яких навмисних ударів в область обличчя, голови чи тулуба потерпілій ОСОБА_6 . Його дії були спрямовані виключно на стримування її рухів, спрямованих на завдання шкоди його майну.

Узагальнена позиція сторони захисту звелася до наявності крайньої необхідності в умовах якої діяв ОСОБА_4 задля збереження свого майна, шкоду якому намагалася завдати ОСОБА_6 .

Незважаючи на заперечення провини ОСОБА_4 факти, викладені в обвинувальному акті, знайшли своє відображення в наданих органом обвинувачення доказах.

Так, безпосередньо потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, близько 3 років перебувала в близьких стосунках із обвинуваченим ОСОБА_4 , проживали якійсь час разом, розлучилися десь за 8 місяців до описаної в обвинувальному акті події через застосування до неї фізичного насильства. 04.12.2022 року вона запропонувала ОСОБА_4 зустрітися в кав`ярні «Файні перці» та попросити повернути йому грошові кошти, які вона сплачувала за кредитом, оформленим на її ім`я, на придбання мобільного телефону для користування ОСОБА_4 . Зустрівшись 04.12.2022 року близько 15 год. 30 хв., провели близько 2-3 годин в кафе. Потім ОСОБА_4 , в момент, коли вона вийшла до вбиральні, покинув приміщення кафе та більярдного клубу, повністю не розрахувавшись із офіціантами. Вона після телефонного дзвінка йому прослідувала за обвинуваченим до розташованого за 100 метрів приміщення фотостудії «Уно моменту», яке було місцем роботи ОСОБА_4 , із питанням про неоплачений рахунок в кафе. Під час розмови ОСОБА_4 запропонував їй вступити із ним в сексуальний контакт, на її відмову почав принижувати образливими словами, дістав газовий балончик із своєї сумки та забризкав їй очі, далі почав наносити чисельні удари руками по голові, обличчю та тулубу із криками «ти нікому не дістанешся». На її думку побиття тривало близько 30 хв., потім на її крики забігли люди, по голосу, як діти, та ОСОБА_4 це змусило зупинитися. Хлопці допомогли їй вийти із приміщення, викликали швидку допомогу. Із вказаними травмами вона провела 10 днів в лікарні. Діями ОСОБА_4 їй завдано моральної шкоди, яка полягає у перенесеному нею фізичному болі, тривалому лікуванні, яке потягло зміну усталеного життя, прикладання додаткових зусиль для реалізації базових життєвих потреб. Травми на обличчі для неї, як молодої жінки, становили особливі страждання, до сих під результатом струсу мозку є сильний головний біль, який набув хронічного характеру. При цьому після завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не переставав переслідувати її, погрожувати фізичною розправою, адресувати принизливі висловлювання, що стало підставою для зміни нею місця проживання та звернення із заявою до органів поліції.

Дані, отримані в результаті слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 , не містять будь-яких суперечностей із її показаннями, наданими в судовому засіданні, що свідчить про їх послідовний характер.

Свідок ОСОБА_9 , яка працювала офіціанткою в закладі «Файні перці», підтвердила, що була очевидцем зустрічі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та їхнього сумісного відпочинку 04.12.2022 року. Зі слів свідка, під час гри в більярд між вказаними особами виникла сварка через «якийсь телефон». Свідок також підтвердила, що із закладу перший вийшов ОСОБА_4 , повністю не розрахувавшись, коли ОСОБА_6 знаходилася у вбиральні, потім остання також покинула приміщення.

Свідок ОСОБА_10 , яка доводиться потерпілій матір`ю, показала суду, що її дочка ОСОБА_6 зустрічалася із ОСОБА_4 біля 2 років, в цей час вона із донькою проживали за однією адресою і обвинувачений іноді залишався на ночівлю в них. Якось вона почула крики доньки із іншої кімнати і коли прибігла на них, побачила, що ОСОБА_4 сидів зверху на ній, а в ОСОБА_11 на обличчі був синяк. Якось їй також поскаржилася сусідка ОСОБА_12 , що вночі в них квартирі була «бойня», вранці, повернувшись додому, свідок побачила вдома поламані та вибиті двері, та наявність синцю на обличчі у ОСОБА_11 , що, на її думку, було наслідком агресії ОСОБА_4 04.12.2022 року ОСОБА_11 повернулася додому із побитим обличчям, розпухлими губами та носом, із жмутом вирваного із голови волосся, та специфічним запахом від одягу, протягом ночі потерпіла нудило та відкрилася блювота. На наступний день вранці ОСОБА_11 із сестрою поїхали до лікарні, де ОСОБА_11 залишилася на 10-денному стаціонарі. ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння прийшов до свідка додому на наступний день, повідомити, що її дочку ОСОБА_11 побив коханець.

Показання свідка ОСОБА_10 в частині, що стосується періоду близьких стосунків між її дочкою ОСОБА_11 та ОСОБА_4 суд, відповідно до ч. 3 ст. 88 КПК України, оцінює, як такі, що свідчать про звичку обвинуваченого з`ясовувати стосунки в спосіб, в якому відсутня повага до фізичної недоторканості інших осіб.

Допитані в судовому засіданні неповнолітні свідки показали, що ввечері 04.12.2022 року приблизно о 19 год. вони почули із приміщення фотостудії крики, прибігши на допомогу побачили в середині безлад, жінку та чоловіка, які лежали на підлозі, та чоловік при цьому втримував жінку і просив викликати поліцію. Свідок ОСОБА_13 допоміг вийти ОСОБА_6 із приміщення, потім діти викликали поліцію та швидку. Неповнолітній свідок ОСОБА_14 надав більш детальні показання ніж інші, зазначивши, що ввечері 04.12.2022 року із приміщенні підвалу фотостудії вийшли чоловік та жінка, жінка якийсь час сиділа на снігу та витирала снігом обличчя, від неї був сильних запах газового балончику, вони агресивно розмовляли один із одним. Потім чоловік та жінка знову спустилися в приміщенні, після чого звідти почали лунати сильні крики, за наслідками почутого вони вирішили викликати поліцію на допомогу. Коли свідок забіг до приміщення, то побачив чоловіка ОСОБА_4 , який втримував ОСОБА_6 в положенні лежачи. Він із другом вивели ОСОБА_6 на вулицю. Ніхто із неповнолітніх свідків безпосередньо не бачив завдання ударів ОСОБА_4 . Неповнолітній свідок ОСОБА_15 показала, що коли заплакану ОСОБА_6 вивели хлопці, вона побачила на обличчі останньої якісь ушкодження, схожі на розбиту губу, рану на голові, при цьому сама потерпіла сказала, що її побили.

Суд, оцінюючи докази неповнолітніх свідків, в цілому, приходить до висновку, що останні хоч і не були очевидцями завдання тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 . ОСОБА_4 , проте описаний ним контекст цих подій в сукупності із іншими доказами узгоджується із показаннями, наданими ОСОБА_6 . Пояснення свідка ОСОБА_13 про прохання обвинуваченого ОСОБА_4 викликати поліцію одразу, як двоє підлітків увійшли до приміщення підвалу, суд пов`язує виключно із намаганням обвинуваченого приховати сліди інкримінованого кримінального правопорушення, створивши в момент, коли він зрозумів про своє викриття, ілюзію нападу на нього потерпілою ОСОБА_6

Додатковими даними для таких висновків суду є намагання ОСОБА_4 покинути місце події одразу після з`явлення підлітків. Як зазначив неповнолітній свідок ОСОБА_14 , ОСОБА_4 закрив студію і попрямував звідти, неповнолітній свідок із іншими дітьми попрямували за ним, попереджаючи, що він повинен дочекатися приїзду поліції. ОСОБА_4 повернувся до місця у супроводі неповнолітніх свідків.

Суд також, аналізуючи показання свідка ОСОБА_10 , матері потерпілої ОСОБА_6 , звертає увагу, що перші намагання ОСОБА_4 пояснити події 04.12.2022, інкриміновані йому в обвинувальному акті, звелися до спроби переконати матір потерпілої, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 завдані «якимось коханцем».

Окрім цього тілесне ушкодження, описане у висновку експерта № 10 від 18.04.2024 року, у вигляді струсу головного мозку, могло виникнути за обставин, зазначених в протоколі слідчого експерименту від 17.01.2023 року за участю потерпілої ОСОБА_6 . Експерт також зазначив, що вказане тілесне ушкодження виникло внаслідок не менш ніж одного прикладання сили тупим предметом в ділянку голови і малоймовірно, що вказане тілесне ушкодження могло виникнути в результаті самовільного падіння з положення стоячи.

Щодо висновку експерта № 10 від 18.04.2024 року, наданого в результаті призначеної судом експертизи від 11 січня 2024 року. Суд скористався своїм правом, наданим п. 3 ч. 2 ст. 332 КПК України, призначити експертизу своєю ухвалою, оскільки існували достатні підстави вважати висновок експерта таким, що викликає обґрунтовані сумніви в його правильності. Детально мотиви цього рішення суд навів у зазначеній ухвалі від 11 січня 2024 року, в зв`язку із чим не вважає за доцільне повторювати аргументи у вироку.

В цілому суд приходить до переконання, що версія про крайню необхідність використана стороною захисту виключно як позиція, спрямована на уникнення від передбаченої законом відповідальності ОСОБА_4 .

Суд не знаходить підстав для визнання доказу у вигляді висновку експерта № 10 від 18.04.2024 року недопустимим доказом за клопотанням сторони захисту, оскільки доказ здобутий в законному порядку відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 332 КПК України.

Суд виключив із формулювання обвинувачення, запропонованого прокурором, дані про кількість завданих ударів, зокрема, «завдання ОСОБА_4 . ОСОБА_6 не менше ніж 27 ударів руками та ногами в область голови, обличчя та тулубу», як такі, що не знайшли саме такого відображення у висновку експерта 10 від 18.04.2024 року.

Таким чином, суд погоджується із кваліфікацією дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке пов`язане із завданням шкоди здоров`ю, яке на рівні із життям, честю та гідністю визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, особу обвинуваченого, який має офіційне працевлаштування, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд, відповідно до п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України визнає, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

Суд вважає, що призначення покарання у вигляді громадських робіт строком, який дорівнює мінімальному за законом для цього виду покарання, буде мати достатній виховний вплив на особу обвинуваченого, сприятиме його виправленню та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень. Більш м`який вид покарання, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, у вигляді штрафу, на тверде переконання суду із врахуванням вищевказаних обставин не дозволить досягти цілей правосуддя, передбачених ч. 2 ст. 65 КК України.

Щодо цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд вважає факт завдання моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 доведеним, проте виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь позивача - потерпілої у відшкодування моральної шкоди 25 000 грн.

Завдана матеріальна шкода підтверджена належними документами і відповідно підлягає відшкодуванню в розмірі, заявленому позивачкою, відповідно до ст. 1166 ЦК України.

Питання стосовно речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 60 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 7185 грн., у відшкодування моральної шкоди 25 000 грн., а всього 32 185 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Речові докази у кримінальному провадженні оригінальну медичну документацію повернути ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок підлягає врученню обвинуваченому, прокурору протягом дня відповідно до ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1