Справа № 646/1588/18
Провадження № 1-кп/553/186/2024
У Х В А Л А

Іменем України

21.03.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0002810 від 28.12.2017 за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, 27 грудня 2017 року приблизно об 11 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля станції «Харків-Левада», яка знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 20, побачив у приміщенні пункту прийому склотари металевого боксу, що розташований поблизу будівлі АДРЕСА_3 , електронні ваги ОХІ НПВ-300, що стояли на землі біля вищевказаного металевого боксу. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: електронних ваг. Після чого, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання протиправних наслідків, підійшовши до приміщення пункту прийому склотари та шляхом вільного доступу взяв електронні ваги ОХІ НП300, які згідно висновку судово-товарознавчої експертизи, становлять 690 гривень 00 копійок.

Після чого ОСОБА_4 намагався покинути місце скоєння правопорушення разом з викраденим майном, однак, довести свій протиправний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений працівниками поліції, які припинили його незаконні дії.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обвинувачений в судовому засіданні надав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження

№ 0002810 від 28.12.2017 на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав та вважав за можливе закрити кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України, усвідомлюючи наслідки застосування щодо нього вказаної норми.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого

ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження № 0002810 від 28.12.2017 на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив судовий розгляд кримінального провадження проводити без його участі, проти закриття кримінального провадження не заперечував.

Заслухавши клопотання обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Однією з підстав звільнення від кримінальної відповідальності є закінчення строків давності, відповідно до ст. 49 КК України.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Станом на час розгляду справи, санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робітам на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Частиною другою ст. 12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, кримінальне правопорушення, у закінченому замаху на вчинення якого обвинувачується ОСОБА_4 , є кримінальним проступком.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи, що Закон про кримінальну відповідальність, якій діє на час розгляду справи, пом`якшує кримінальну відповідальність та поліпшує становище особи необхідно застосовувати редакцію Закону, що діє на час розгляду справи.

З положень ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно до ч. 1 ст. 369 КПК України, судове рішення, в якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається в формі вироку. У відповідності до ч. 2 ст. 369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

У постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к Верховний Суд зазначив, що визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Крім того, у постанові від 11.11.2020 у справі № 455/229/17 Верховний Суд зазначив, що дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, у випадку подання клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

За наведених вище підстав, суд вважає необхідним вирішити клопотання обвинуваченого відповідно до вимог ст. 286 КПК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 27.12.2017 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції станом на час розгляду справи), відноситься до категорії кримінальних проступків, санкція вказаної правової норми передбачає покарання в вигляді обмеження волі до п`яти років.

Оскільки з часу вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України минуло більше 5 років, ОСОБА_4 висловив згоду щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставах ст. 49 КК України (підстави звільнення від кримінальної відповідальності та наслідки такого звільнення обвинуваченому роз`яснені та є зрозумілими), звільнення від кримінальної відповідальності в даному випадку є обов`язком суду, тому суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності. Перешкод, передбачених ч. ч. 2 - 6 ст. 49 КК України, щодо звільнення від кримінальної відповідальності, судом не встановлено.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновку об`єднаної палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Відтак, витрати, пов`язані із проведенням експертиз, необхідно віднести на рахунок держави.

Цивільні позови не заявлені.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 100, 122, 284 - 288, 314, 369 - 372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002810 від 28.12.2017 на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0002810 від 28.12.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 119 від 17.01.2018 у розмірі 429,00 грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази: електронні ваги НПВ-300 залишити власнику ОСОБА_6 .

Ухвалу може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1