Справа № 487/4724/24
Провадження № 1-кс/487/3267/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України

ВСТАНОВИВ:

28.05.2024 старший слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000264 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на тимчасово окупованій території України та оголошений у міжнародний розшук, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив про його задоволення.

Захисник у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000264, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2022 за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після початку збройної агресії підрозділами збройних формувань рф проти України 24.02.2022 окремі працівники загону виробничого підрозділу служби воєнізованої охорони «Херсонській загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» не виконали наказ керівництва щодо виїзду на підконтрольну Україні територію для подальшого виконання службових обов`язків.

Окремі працівники добровільно надали згоду на співробітництво із представниками російських спеціальних служб, що діяли на тимчасово окупованій території м. Херсон та Херсонської області та надавали сприяння представникам іноземної організації у проведенні розвідувально-підривної діяльності проти України. Також окремі працівники воєнізованої охорони погодились на пропозицію працевлаштування в незаконно створеному органі держаної влади рф на тимчасово окупованій території м. Херсон та Херсонської області, та в подальшому були призначені на посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади держави-агресора.

Так, ОСОБА_6 , наказом начальника виробничого підрозділу служби воєнізованої охорони «Херсонській загін воєнізованої охорони» № 49/ос від 05.07.2016 призначений на посаду першого заступника начальника загону виробничого підрозділу служби воєнізованої охорони «Херсонській загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця».

При цьому, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що на території України введено режим воєнного стану, не пізніше 01.07.2022 (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена), перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Херсон, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, з метою переходу на бік ворога, надав свою згоду на перехід на бік ворога та у подальшому добровільно вступив на службу до незаконного органу рф, створеного на тимчасово окупованій території м. Херсон на посаду, мовою оригіналу - «начальника Херсонского отряда военизиованой охраны», який діє у складі т.зв. «Государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога».

Перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_6 , діючи умисно, від імені та в інтересах країни-агресора, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, надавав російській федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, виконуючи службові обов`язки за посадою, безпосередньо сприяв представникам окупаційної адміністрації у становленні незаконно створеного підрозділу окупаційного органу влади - «Херсонского отряда военизиованой охраны», у складі т.зв. «Государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога», забезпечив його належне функціонування, шляхом виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій (організовував роботу підрозділу у складі окупаційного органу, здійснював агітацію та підбір на службу особового складу із числа місцевого населення до окупаційного органу влади, адаптував відомчі інструкцій служби воєнізованої охорони у відповідності до законодавства країни-агресора, організовував роботу комісії у складі незаконно створеного органу по прийманню на баланс майна та транспортних засобів «Херсонській загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» тощо).

Восени 2022 року ОСОБА_6 , разом із іншими працівниками окупаційного органу влади, евакуювалась на лівий берег річки Дніпро та переїхали до тимчасово окупованої території Херсонської області, де переховується від органу досудового розслідування станом на теперішній час.

07.05.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, із дотримання вимог ст. 278, Глав 6 та 11 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_7 від 28.07.2023, згідно яких ОСОБА_6 під час окупації м. Херсон збройними формуваннями РФ добровільно перейшов працювати у незаконний правоохоронний орган РФ та очолив т.зв. «отряд военизированной охраны Государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога», де виконував адміністративно-розпорядчі функції (організовував роботу підрозділу у складі окупаційного органу, здійснював підбір працівників для працевлаштування до окупаційного органу тощо) та діяв в інтересах РФ; показаннями свідка ОСОБА_8 від 03.08.2023, згідно яких ОСОБА_6 під час окупації м. Херсон збройними формуваннями РФ добровільно перейшов працювати у незаконний правоохоронний орган РФ та очолив т.зв. «отряд военизированной охраны Государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога», де виконував адміністративно-розпорядчі функції (організовував роботу підрозділу у складі окупаційного органу, здійснював підбір працівників для працевлаштування до окупаційного органу, організовував передачу балансового майна підприємства ворогу тощо) та діяв в інтересах РФ; показаннями свідка ОСОБА_9 від 17.08.2023, згідно яких ОСОБА_6 під час окупації м. Херсон збройними формуваннями РФ добровільно перейшов працювати у незаконний правоохоронний орган РФ та очолив т.зв. «отряд военизированной охраны Государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога», де виконував адміністративно-розпорядчі функції (організовував роботу підрозділу у складі окупаційного органу, здійснював підбір працівників для працевлаштування до окупаційного органу, організовував передачу балансового майна підприємства ворогу тощо) та діяв в інтересах РФ; показаннями свідка ОСОБА_10 від 12.01.2023, згідно яких ОСОБА_6 під час окупації м. Херсон збройними формуваннями РФ добровільно перейшов працювати у незаконний правоохоронний орган РФ та очолив т.зв. «отряд военизированной охраны Государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога», де виконував адміністративно-розпорядчі функції (організовував роботу підрозділу у складі окупаційного органу, здійснював підбір працівників для працевлаштування до окупаційного органу, організовував передачу балансового майна підприємства ворогу тощо) та діяв в інтересах РФ; показаннями свідка ОСОБА_11 від 22.08.2023, згідно яких ОСОБА_6 під час окупації м. Херсон збройними формуваннями РФ добровільно перейшов працювати у незаконний правоохоронний орган РФ та очолив т.зв. «отряд военизированной охраны Государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога», де виконував адміністративно-розпорядчі функції (організовував роботу підрозділу у складі окупаційного органу, здійснював підбір працівників для працевлаштування до окупаційного органу, організовував передачу балансового майна підприємства ворогу тощо) та діяв в інтересах РФ; протоколом огляду приміщення адміністративної будівлі ВП «Одеський загін воєнізованої охорони» філії «відомча воєнізована охорона» АТ «Укрзалізниця» від 01.08.2023, згідно якого виявлені та вилучені документи незаконно правоохоронного органу РФ т.зв. «Отряда военизированной охраны Государственного унитарного предприятия «Херсонская железная дорога», у т.ч. документи, що містять власноручні підписи ОСОБА_6 ; висновком судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/115-23/14435-ПЧ від 19.10.2023, згідно якого підписи, наявні в документах окупаційного органу влади, що були вилучені органом досудового розслідування, виконані ОСОБА_6 .

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Так прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України з огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Крім того про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що останній жодного разу не з`явився на виклики слідчого та прокурора, перебуває на тимчасово окупованій території України та оголошений у міжнародний розшук. Разом з тим підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки вони йому відомі, а тому, не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з ними може спонукати до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі. При цьму підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду, перебуває у міжнародному розшуку, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, яким не можливо запобігти, застосувавши більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя доходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, оскільки прокурор у судовому засіданні в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Крім того слідчий суддя наголошує, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне із застосуванням такого, оскільки після затримання підозрюваного питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися слідчим суддею, судом у встановленому законом порядку.

Згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст. 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, запобіжний захід тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського

районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1