ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1147/24 Справа № 191/49/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0000345 за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянки України, не одруженої, не працюючої, має на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування - до 10 липня 2024 року з покладенням на останню обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що докази наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, є вагомими і кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , є тяжкими.

Слідчий судді врахував, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується позитивно, жодних негативних характеризуючи матеріалів на неї суду не надано, а тому ризик переховування підозрюваної від слідства в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчому судді не доведено.

З приводу ризику продовження злочинної діяльності та впливу на свідків, потерпілих, експертів, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 раніше не судима, в минулому до кримінальної відповідальності не притягувалася, з місця роботи Новомосковського відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звільнена. Жодний свідок у даному кримінальному провадженні не мешкає в одному населеному пункті з підозрюваною. У зв`язку з чим в цій частині ризику клопотання є безпідставним.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що за адресою, на яку посилається слідчий як на місце проживання підозрюваної та за якої просить встановити домашній арешт, підозрювана ОСОБА_8 не мешкає вже протягом тривалого часу, а мешкає періодично в смт.Слобожанське та в с.Любимівка у зв`язку з тим, що її дитина навчається в школі смт.Слобожанського. Вони проживають на 10 поверсі, під час повітряних тривог спускаються до підвалу.

Слідчий суддя вважав, що запобіжний захід, який просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 сторона обвинувачення, з урахуванням тяжкості злочину та особи підозрюваної є занадто суворим не відповідає тим ризикам, які існують та які були встановлені у судовому засіданні, а тому вважав за необхідне у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити. З метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків слідчий суддя вважав можливим обрати їй найбільш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування тобто до 10.07.2024 року.

Вважає, що вказана ухвала є необґрунтованою та винесена з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України.

Вказує, що ОСОБА_8 вчинила тяжкий злочин за який законом про кримінальну відповідальність передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, остання з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказує, що слідчим суддею не було враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується ще й тим, що ОСОБА_8 , мешкає у тому ж населеному пункті, що і свідки, тому вона може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, шляхом вмовлянням, залякуванням або іншим чином, для того, щоб останні змінили свої свідчення на її користь. Зазначає, що обвинувальний акт відносно підозрюваної до суду не направлено, докази в судовому порядку не досліджені, свідки в суді не допитані.

Тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурор вважав обґрунтованою необхідність обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту та відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на їх задоволенні.

Підозрювана ОСОБА_8 , її захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що Синельниківським РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000345 за ч.ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

30 квітня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає за доцільне не вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі.

Що стосується заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то його колегія суддів зазначає наступне.

Так, ОСОБА_8 небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років, що може спонукати останню до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Однак, враховуючи дані про особу ОСОБА_8 яка має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується позитивно, жодних негативних характеризуючи матеріалів на неї ані суду першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з чим ризик переховування підозрюваної від слідства в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не доведено.

Стосовно ризиків продовження злочинної діяльності та впливу на свідків, потерпілих, експертів, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 раніше не судима, в минулому до кримінальної відповідальності не притягувалася, з місця роботи - Новомосковського відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звільнена. Жодний свідок у даному кримінальному провадженні не мешкає в одному населеному пункті з підозрюваною, а тому в цій частині доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставним.

Також колегія суддів оцінює як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і відомостям про особу підозрюваного, висновок слідчого судді про можливість усунення цих ризиків шляхом застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням на неї відповідних обов`язків.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останньої ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

При цьому враховується, що стороною обвинувачення не надано належних доказів того, що підозрювана за час проведення досудового розслідування здійснювала спроби переховування чи перешкоджання розслідуванню особисто чи через третіх осіб.

Крім того, підозрювана дотримується належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування та самостійно прибула до суду, для участі у розгляді апеляційної скарги прокурора.

Також приймається до уваги, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_8 перебуваючи під особистим зобов`язанням з 21 травня 2024 року, і стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення нею у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, та здійснення спроб переховування, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до неї запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 177,178, 181, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4