ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/375/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1235/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

Іменем України

24 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2024 року стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чернобаївка Білозерського району Херсонської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працючий, не має зареєстрованого та фактичного місця проживання, раніше судимий:

- вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 16.01.2012 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; звільнений від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 19.10.2012 за ч. 3 ст. 185 КК України, за сукупністю вироків до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; звільнений 08 вересня 2015 умовно-достроково на невідбутий термін покарання 10 місяців 17 днів;

- вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03.04.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці; звільнений за відбуттям строку покарання 28.11.2018;

- вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19.01.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання виді арешту на строк 4 (чотири) місяці;

засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків частково приєднано 2 (два) місяці не відбутого покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці, призначеного за вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19 січня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України, і остаточно призначено, виходячи з приписів ч. 1 ст. 72 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, 06 грудня 2023 року у період з 11:00 до 12:00 години, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05:30 години 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX (зі змінами внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX, від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ), продовженого Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року №3057-ІХ, з05:30 години 20 травня 2023 року на 90 діб, продовженого Указом Президента України від 12 серпня 2023 №573/2022, в подальшому указами, зокрема Указом №734/2023 від 06 листопада 2023, затвердженим Законом України №3429-ІХ від 08.11.2023, у ОСОБА_7 який тимчасово проживав на території домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення майна з території вищевказаного домоволодіння.

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_7 перебуваючи за вищезазначеною адресою з дозволу власника, переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, з приміщення господарської будівлі, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_1 , таємно викрав належні ОСОБА_8 багатофункціональний напівавтомат інвертор ТМ «Sturm», модель АW97 PA280, вартістю 8202 грн. 60 к.; зварювальну маску, ТМ «Forte», моделі МС-9000 Profi, вартістю 1812 грн. 30 к., з приміщення іншої господарської будівлі, продовжуючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна викрав велосипед ТМ «Crossbike», вартістю 4500 грн. 00 к., після чого покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 14 514 грн. 90 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та прийняти нове судове рішення, яким застосувати положення ст. ст. 75, 76 КК України та звільнити його від відбування покарання призначеного вироком районного суду, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки з покладенням певних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, з`ясувавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу обвинувачення та заперечував проти задоволення апеляції захисту, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 120 - 122), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Дії ОСОБА_7 суд правильно кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме повторно вчинення в умовах воєнного стану таємного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальній стан тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений; не працює; не має зареєстрованого та фактичного місця проживання; під наглядом в наркологічному кабінеті не перебував; перебуває під наглядом в психіатричному кабінеті з приводу олігофренії. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №1 від 08.01.2024 ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_7 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування заходів медичного характеру не потребує.

Крім того, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення шляхом надання показань про його обставини, за відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, і також вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливе без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, оскільки останній для себе правильних висновків не зробив та знов вчинив корисливий злочин, тому законних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає.

З урахуванням вищезазначених обставин, даних про особу обвинуваченого призначене судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є справедливим.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 65 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м`якості, колегія суддів знаходить їх недостатньо обґрунтованими з огляду на положення ст. 414 КПК України.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість, як то вважає обвинувачений.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді