Справа № 404/7978/23
Номер провадження 1-кп/404/437/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у м.Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження №0001741 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, українця, громадянина України, з професійною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.3 ст.301-1 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

20.06.2023 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 , будучи курсантом 4-го зводу 2-ї навчальної роти 3-го навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: вул.Героїв-рятувальників, м.Кропивницький, познайомився із неповнолітньою ОСОБА_5 , якій у ході розмови запропонував прогулятися та показати м.Кропивницький, на що остання погодилась та вони разом із ОСОБА_3 на його прохання попрямували до супермаркету «АТБ», що за адресою: АДРЕСА_2 . Придбавши у вказаному супермаркеті чотири пляшки слабоалкогольного напою «Revo», ОСОБА_3 разом із неповнолітньою ОСОБА_5 почали розпивати їх у дворах багатоповерхівок неподалік.

Надалі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , прийшовши до гаражів, які розташовані неподалік житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , почали вчиняти дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло ОСОБА_5 з використанням геніталій ОСОБА_3 за добровільної згоди потерпілої.

Через деякий час у ході орального статевого акту потерпіла ОСОБА_5 , виразивши незгоду на його продовження, почала намагатися припинити оральне проникнення геніталій ОСОБА_3 до її ротової порожнини та піти, однак у цей момент у ОСОБА_3 раптово виник умисел на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_5 .

Реалізовуючи вказаний протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що потерпіла ОСОБА_5 є неповнолітньою, ОСОБА_3 , продовжуючи справляти задоволення своєї статевої пристрасті шляхом орального проникнення геніталій до ротової порожнини ОСОБА_5 , почав тримати потерпілу обома руками за голову, долаючи її супротив, а після того як ОСОБА_5 почала кричати та кликати на допомогу, ОСОБА_3 припинив чинити протиправні дії, швидко одягнувся та втік.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив зґвалтування неповнолітньої особи, тобто дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої особи (зґвалтування), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.152 КК України.

Крім того, 20.06.2023 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 , будучи курсантом 4-го зводу 2-ї навчальної роти 3-го навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_4 , познайомився із неповнолітньою ОСОБА_5 , якій у ході розмови запропонував прогулятися та показати м.Кропивницький, на що остання погодилась та вони разом із ОСОБА_3 на його прохання попрямували до супермаркету «АТБ», що за адресою: АДРЕСА_2 . Придбавши у вказаному супермаркеті чотири пляшки слабоалкогольного напою «Revo», ОСОБА_3 разом із неповнолітньою ОСОБА_5 почали розпивати їх у дворах багатоповерхівок неподалік.

Надалі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , прийшовши до гаражів, які розташовані неподалік житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , почали вчиняти дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло ОСОБА_5 з використанням геніталій ОСОБА_3 за добровільної згоди потерпілої.

У цей же час у ОСОБА_3 виник умисел на виготовлення дитячої порнографії за участю неповнолітньої ОСОБА_5 .

У подальшому у ході орального статевого акту потерпіла ОСОБА_5 , виразивши незгоду на його продовження, почала намагатися припинити оральне проникнення геніталій ОСОБА_3 до її ротової порожнини та піти, однак у цей момент у ОСОБА_3 раптово виник умисел на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_5 .

Реалізовуючи вказаний протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що потерпіла ОСОБА_5 є неповнолітньою, ОСОБА_3 , продовжуючи справляти задоволення своєї статевої пристрасті шляхом орального проникнення геніталій до ротової порожнини ОСОБА_5 , почав тримати потерпілу обома руками за голову, долаючи її супротив, а ОСОБА_5 почала кричати та кликати на допомогу.

Одночасно під час вказаного статевого акту, під час якого ОСОБА_3 вчинив зґвалтування, останній, реалізовуючи раніше вказаний протиправний умисел на виготовлення дитячої порнографії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що потерпіла ОСОБА_5 є неповнолітньою, взявши до рук особистий мобільний телефон «Realme C33», модель «RMX 3624», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , скориставшись функцією телефону «Відеокамера», почав фільмувати оральний статевий акт з неповнолітньою ОСОБА_5 , в результаті чого виготовив 28 відеофайлів: «VID_20230620_174439», «VID_20230620_174706», «VID_20230620_174850», «VID_20230620_175921», «VID_20230620_180007», «VID_20230620_180602», «VID_20230620_180750», «VID_20230620_181005», «VID_20230620_182317», «VID_20230620_182556», «VID_20230620_182720», «VID_20230620_182733», «VID_20230620_182826», «VID_20230620_182957», «VID_20230620_183153», «VID_20230620_183246», «VID_20230620_183354», «VID_20230620_183430», «VID_20230620_183618», «VID_20230620_183718», «VID_20230620_183758», «VID_20230620_183949», «VID_20230620_183951», «VID_20230620_184102», «VID_20230620_184307», «VID_20230620_184438», «VID_20230620_185024», які є продукцією порнографічного характеру, з них 17 файлів, а саме: «VID_20230620_182317», «VID_20230620_182556», «VID_20230620_182720», «VID_20230620_182826», «VID_20230620_182957», «VID_20230620_183153», «VID_20230620_183246», «VID_20230620_183354», «VID_20230620_183430», «VID_20230620_183618», «VID_20230620_183718», «VID_20230620_183758», «VID_20230620_183949», «VID_20230620_184102», «VID_20230620_184307», «VID_20230620_184438», «VID_20230620_185024» мають ознаки та містять дитячу порнографію.

Надалі виготовлені відеофайли з дитячою порнографіє ОСОБА_3 зберігав у внутрішній пам`яті власного мобільного телефону «Realme C33», модель «RMX 3624», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив виготовлення дитячої порнографії, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.301-1 КК України.

Позиція сторони захисту за обвинуваченням, висунутим за ч.3 ст.152, ч.3 ст.301-1 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України не визнав та показав, що в травні 2023 року пішов добровольцем у Збройні Сили України та у зв`язку з травмою коліна був госпіталізований до Кіровоградської обласної лікарні, де мав бути прооперований. 20.06.2023 року близько 16:00 год., перебуваючи у зазначеному закладі охорони здоров`я, він вийшов на прогулянку та по вул. Героїв Рятувальників біля магазину «Файномаркет» познайомився з потерпілою ОСОБА_5 . Надалі вони з потерпілою пішли до магазину «АТБ», де він придбав алкоголь, який спільно вжили.

У ході спілкування вони з потерпілою ОСОБА_5 попрямували до гаражів, де за взаємною добровільною згодою вступили у статевий зв`язок.

Зазначив, що у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 дала правдиві показання про те, що все відбувалось виключно за її згодою та він її ні до чого не примушував та ніяких обіцянок їй не надавав, при цьому наголосивши, що конфлікт між ним та потерпілою ОСОБА_5 виник виключно через те, що він розбив її телефон адже не хотів, щоб вона, маючи його дані в соцмережі «Іnstagram», зв`язалась з його дружиною так як боявся, що вона може почати шантажувати його перед нею. Натепер його мати на його прохання відшкодувала ОСОБА_5 вартість пошкодженого ним мобільного телефона та моральну шкоду в повному розмірі.

Водночас він визнає, що знімав статевий акт з потерпілою на камеру мобільного телефону, але не знав, що за це передбачена настільки сувора кримінальна відповідальність, розкаювався у вчиненому, зазначаючи, що з самого початку надавав правдиві показання, добровільно надав слідчому графічний ключ розблокування свого телефона, біологічні зразки для експертизи, а також активно сприяв слідству.

Стороною захисту із висунутого обвинувачення за ч.3 ст.152 КК України оспорюються: відсутність добровільної згоди неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 на вчинення обвинуваченим дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в її тіло з використанням геніталій, із вказівкою на те, що добровільною згодою на статевий акт є суб`єктивне ставлення особи до даної події, яке неможливо перевірити чи встановити іншими джерелами доказувань, ніж показаннями самої особи щодо наявності добровільної згоди на статевий акт; кваліфікуюча ознака віку потерпілої; із висунутого обвинувачення за ч.3 ст.301-1 КК України сторона захисту вказує на його неконкретність, оспорює, що вказані відеозаписи містять саме дитячу порнографію. Крім того, стороною захисту заперечується допустимість та достовірність низки доказів, наданих стороною обвинувачення на доведення вини обвинуваченого у вчиненні вказаних правопорушень.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, обставини якого встановлено судом, та крім повного визнання ним вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301-1 КК України, його вина підтверджується дослідженими судом такими доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_5 , викладеними у письмовій формі (т.2 а.п.146) та оголошеними представником потерпілої у судовому засіданні, відповідно до яких 20.06.2023 року близько 16:00 год. біля магазину «Файномаркет», розташованого по вул.Героїв-рятувальників у м.Кропивницькому, вона познайомилася з ОСОБА_3 . Під час спілкування з ОСОБА_3 вони пішли до магазину «АТБ», де останній придбав спиртні напої. Надалі вони пішли за гаражі, де вона добровільно вступила в оральний статевий зв`язок з ОСОБА_3 , він до цього її не примушував та ніяких обіцянок за це не надавав. Натепер вона не має жодних претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 , а його родичі на його прохання добровільно відшкодували їй матеріальну шкоду за пошкоджений ОСОБА_3 телефон та компенсували моральну шкоду в повному обсязі. Крім того, вона просила врахувати її позицію при призначенні ОСОБА_3 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, надавати інші показання та відповідати на запитання відмовилась.

показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , аналогічними за змістом, відповідно до яких вони раніше не знайомі з обвинуваченим та потерпілою, 20.06.2023 року близько 19:00 год. вони удвох гуляли біля стадіону школи № 9 у м.Кропивницькому, де почули метушню та крики дівчини «…не треба!…», які лунали з боку прилеглих гаражів. Так як територія біля вказаних гаражів була переважно безлюдною, вони, поквапившись, вирішили з`ясувати, чи не вчиняється там правопорушення. Підійшовши до гаражів, вони виявили дівчинку 15 років (неповнолітню потерпілу ОСОБА_5 ), яка плакала, була налякана, соромилась та говорила, що невідомий чоловік, затягнувши її до гаражів, хотів зґвалтувати оральними способом та розбив її телефон. Почувши вказане, вони одразу викликали поліцію та допомогли зателефонувати батьку потерпілої. Тілесних ушкоджень на тілі дівчинки видно не було, при цьому з-під її майки було видно розстебнуту бретельку ліфчика.

Приїхавши на місце події, поліцейські виявили банки від алкоголю у кількості 3-4 штук, та надалі у ході спілкування з потерпілою у присутності її батька їм стало відомо, що остання була знайома з вищевказаним чоловіком, яким виявився ОСОБА_3 , познайомившись цього ж дня, вони обмінялися контактами в Інтернет-мережі «Instagram», та разом вживали алкогольні напої.

Водночас свідок ОСОБА_10 додала, що зважаючи на психологічний стан дівчинки на момент її виявлення, вона могла певною мірою зазнати примусу з боку обвинуваченого.

рапортами ЄО №22991 від 20.06.2023, відповідно до яких 20.06.2023 року о 19:15 год. до поліції надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_9 про те, що приблизно о 19:10 год. біля стадіону ЗОШ АДРЕСА_5 , вона почувши крики, виявила дівчинку 14-років потерпілу ОСОБА_5 , яка плачучи повідомила, що ОСОБА_3 намагався її зґвалтувати та розбив її телефон, після чого втік з місця події (т.1 а.п.10-11);

протоколом огляду місця події від 20.06.2023 з фототаблицею, відповідно до якого оглянуто відкриту ділянку місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , за гаражем № НОМЕР_4 , де виявлено та вилучено: дві металеві банки від напою «Revo», одна металева банка від напою «Villa Bianco», три сліди папілярних візерунків (т.1 а.п.12-22);

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.06.2023, відповідно до якого слідчим СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області в присутності законного представника ОСОБА_11 було прийнято усну заяву від потерпілої ОСОБА_5 про те, що 20.06.2023 ОСОБА_3 за гаражами, що за адресою: АДРЕСА_3 , намагався її зґвалтувати шляхом орального проникнення (т.1 а.п.22);

висновком експерта №534 від 27.06.2023, відповідно до якого у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на тілі, у тому числі в ділянці зовнішніх статевих органів, не виявлено (т.1 а.п.32);

висновком експерта №535 від 27.06.2023, відповідно до якого у ОСОБА_3 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на тілі та в ділянці зовнішніх статевих органів не виявлено (т.1 а.п.34);

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.06.2023, відповідно до якого 20.06.2023 о 22:00 год. було затримано ОСОБА_3 та здійснено його обшук, під час якого виявлено та вилучено:

мобільний телефон «realme C33» синього кольору без чохла, який поміщено до спец-пакету НПУ №KIV312071,

труси, належні ОСОБА_3 , які поміщено до паперового крафт-пакету, опечатаного спец-пломбою НПУ №NPP-0057196 та NPP-0057195 (т.1 а.п.36-40);

протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 21.06.2023, відповідно до якого було відібрано та поміщено до паперового крафт-пакету НПУ ГСУ, опечатаного спец-пломбою НПУ W, змиви з обох рук ОСОБА_3 (т.1 а.п.44);

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.06.2023, відповідно до якого станом на 00:05 год. 21.06.2023 ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.п.46);

протоколом пред`явлення для впізнання від 21.06.2023 з додатком у вигляді оптичного диска, що містить відеофіксацію вказаної слідчої дії, відповідно до якого неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 впізнала за зовнішніми ознаками ОСОБА_3 , як особу, яка 20.06.2023 вчинила стосовно неї кримінальні правопорушення, викладені в обвинуваченні (т.1 а.п.55-57, 58-диск);

заявою ОСОБА_3 слідчому Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_12 від 21.06.2023 про надання добровільної згоди на огляд належного йому мобільного телефону, вилученого в ході затримання, та надання доступу до телефону шляхом зазначення відповідного графічного ключа (т.1 а.п.70);

протоколом огляду предмета від 21.06.2023, відповідно до якого було оглянуто особисті речі ОСОБА_3 , надалі визнані речовими доказами, та на які було накладено арешт а саме:

мобільний телефон «Realme C33», упакований до спец-пакету НПУ №KIV 3120717;

труси, які поміщено до паперового крафт-пакету, опечатаного спец-пломбою НПУ №NPP-0057196 та NPP-0057195 (т.1 а.п.74, 75, 78);

витягом із журналу продажу касового сервера POS, копією чека про оплату товару, а саме 4 банок напою «Revo», та відеозаписом, який був переглянутий відповідно до протоколу від 21.06.2023, що міститься на DVD-R диску, який визнано речовим доказом, які підтверджують обставини, викладені в обвинуваченні, зокрема факт перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.п.84-86, 87-92, 93);

протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 10.07.2023, відповідно до якого у приміщенні КЗ «КОБ СМЕ» за адресою: вул.Ганни Дмитрян, 1, м.Кропивницький, у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 були відібрані зразки рідкої крові та слини для проведення експертизи (т.1 а.п.117);

висновком судово-медичного експерта №468 від 11.07.2023, відповідно до якого кров потерпілої ОСОБА_5 належить до групи Вб за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.п.120);

висновком судово-медичного експерта №130 від 31.07.2023, відповідно до якого з трусів, належних ОСОБА_3 виявлені сліди слини, які з урахуванням антигенної характеристики за ізосерелогічною системою АВ0 можуть походити як від потерпілої ОСОБА_5 , так і обвинуваченого ОСОБА_3 . При судово-медичній експертизі зразків з трусів, належних ОСОБА_3 , клітин піхвового епітелію не знайдено (т.1 а.п.126-129);

висновком судово-медичного експерта №129 від 31.07.2023, відповідно до якого при судово-медичній експертизі з тампона-змива зі статевого члена ОСОБА_3 виявлені сліди слини, які з урахуванням антигенної характеристики за ізосерелогічною системою АВ0 можуть походити як від потерпілої ОСОБА_5 , так і обвинуваченого ОСОБА_3 . При судово-медичній експертизі вмісту зі статевого члена ОСОБА_3 клітин піхвового епітелію не знайдено (т.1 а.п.132-136);

протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 12.07.2023, відповідно до якого у приміщенні КЗ «КОБ СМЕ» за адресою: вул.Ганни Дмитрян, 1, м.Кропивницький, у ОСОБА_3 були відібрані зразки рідкої крові та слини для проведення експертизи (т.1 а.п.138);

висновком судово-медичного експерта від 13.07.2023, відповідно до якого кров ОСОБА_3 належить до групи 0бв за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.п.141-142);

висновком експерта №СЕ-19/112-23/6729-Д від 14.07.2023, відповідно до якого сліди рук, які було виявлено та вилучено вході огляду місця події 20.06.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , є непридатними для ідентифікації по ним особи (т.1 а.п.146-153);

протоколом огляду від 24.07.2023, відповідно до якого оглянуто спец-пакет НПУ №KIV 3120717, до якого було поміщено вилучений під час затримання ОСОБА_3 телефон «Realme C33», при огляді якого, після розблокування за допомогою наданого ОСОБА_3 графічного ключа, виявлено 28 відеофайлів, що містять сцени сексуального характеру, які скопійовано на флеш-накопичувач «goodram» об`ємом 16 Gb, який упаковано до спец-пакету №INZ1051464 та надалі визнано речовим доказом. Після огляду речовий вказаний телефон та попереднє упакування поміщено до спец-пакету № INZ1051465 (т.1 а.п.156-174, 175);

висновком експерта №СЕ-19/124-23/8946-МЗ від 09.08.2023, зміст якого підтверджується відповідними показаннями допитаного у суді експерта ОСОБА_13 , відповідно до якого медіа файли, які містяться на флеш накопичувачі «goodram» об`ємом 16 Gb з назвами: «VID_20230620_174850», «VID_20230620_175254», «VID_20230620_180750», «VID_20230620_181005», «VID_20230620_182317», «VID_20230620_182556», «VID_20230620_182720», «VID_20230620_182826», «VID_20230620_182957», «VID_20230620_183153», «VID_20230620_183246», «VID_20230620_183354», «VID_20230620_183430», «VID_20230620_183618», «VID_20230620_183718», «VID_20230620_183758», «VID_20230620_183949», «VID_20230620_183951», «VID_20230620_184102», «VID_20230620_184307», «VID_20230620_184438», «VID_20230620_185024» є продукцією порнографічного характеру;

медіафайли з назвами: «VID_20230620_182317», «VID_20230620_182556», «VID_20230620_182720», «VID_20230620_182826», «VID_20230620_182957», «VID_20230620_183153», «VID_20230620_183246», «VID_20230620_183354», «VID_20230620_183430», «VID_20230620_183618», «VID_20230620_183718», «VID_20230620_183758», «VID_20230620_183949», VID_20230620_184102», «VID_20230620_184307», «VID_20230620_184438», «VID_20230620_185024» мають ознаки дитячої порнографії (т.1 а.п.180-190);

висновком експерта №3263/23-27 від 03.10.2023, відповідно до якого за аналізом наданих на дослідження відеозаписів з мобільного телефону, належному ОСОБА_3 , що містяться на доданому до постанови про призначення судово-психологічної експертизи від 06.09.2023 (т.1 а.п.218-219) оптичному диску (т.2 а.п.102), зокрема відеофайлів «VID_20230620_183949», «VID_20230620_183951», «VID_20230620_184102», «VID_20230620_184307», «VID_20230620_184438», «VID_20230620_185024», виявлена під час перегляду інформація дозволяє дійти висновків про наявність у поведінці ОСОБА_3 психологічних особливостей, властивих для здійснення ним акту насильницьких дій сексуального характеру стосовно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 (т.2 а.п.103-107).

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені вищевказаними доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, суд вважає із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, які кваліфікує:

- за ч.3 ст.152 КК України як зґвалтування неповнолітньої особи, тобто дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої особи (зґвалтування);

- за ч.3 ст.301-1 КК України як виготовлення дитячої порнографії.

Водночас, суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, викладених в обвинуваченні, та недопустимості низки доказів у кримінальному провадженні, оскільки вони не знайшли свого підтвердження, а показання обвинуваченого оцінює як такі, що спрямовані на уникнення від визначеної законом відповідальності, з огляду на такі обставини.

1) щодо доведеності вини за ч.3 ст.152 КК України

Суд бере до уваги висновок експерта №3263/23-27 від 03.10.2023 (т.2 а.п.103-107), відповідно до якого, за аналізом наданих на дослідження відеозаписів з мобільного телефону, належному ОСОБА_3 , що містяться на доданому до постанови про призначення судово-психологічної експертизи від 06.09.2023 (т.1 а.п.218-219) оптичному диску (т.2 а.п.102), виявлена під час перегляду інформація дозволяє дійти висновків про наявність у поведінці ОСОБА_3 психологічних особливостей, властивих для здійснення ним акту насильницьких дій сексуального характеру стосовно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , при цьому оцінюючи його, з урахуванням вимог ст.94 КПК України, у сукупності з іншими дослідженими доказами, враховує наступне.

У даному випадку для кваліфікації діяння обвинуваченого за ч.3 ст.152 КК України потрібно, з урахуванням відповідних правових висновків Верховного Суду, встановити, що дії сексуального характеру були вчинені за відсутності чітко вираженого, явного, переконливого, такого, щоб інша особа зрозуміла, що особа бажає сексуального проникнення в її тіло, волевиявлення, за якого кожен із партнерів упевнений у добровільній згоді іншого на конкретні дії сексуального характеру, що виражена в певній зовнішній формі (вербально, жестами, мімікою чи конклюдентними діями тощо), а також те, що винна особа усвідомлювала (достовірно знала чи припускала), що вчиняє такі дії щодо неповнолітньої особи, чи повинна була і могла це усвідомлювати (відповідно до постанов Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №684/289/20, від 05.07.2023 у справі №172/1359/17, від 04.09.2023 у справі №149/2435/20).

При цьому, за змістом закону України про кримінальну відповідальність йдеться не про конкретний спосіб подолання опору чи ігнорування волі потерпілої особи, а про проникнення в тіло іншої особи за відсутності такого вільного волевиявлення потерпілої особи, що недвозначно свідчить про її добровільну згоду на це (за відсутності протиправного впливу на психіку і волю потерпілої особи, нехтування її волею).

Відсутність добровільної згоди є питанням факту, вирішення якого покладено на суд в конкретному кримінальному провадженні, який оцінюється у контексті супутніх обставин.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №684/289/20, обґрунтування винуватості особи у вчиненні зґвалтування пов`язане з доведенням змісту суб`єктивної сторони цього злочину, який виявляється у формі прямого умислу (наміру здійснити проникнення в тіло та усвідомлення того, що на це немає згоди потерпілої особи). Виконавець злочину усвідомлює, що потерпіла особа не дає добровільної згоди, зокрема і через те, що не надавав достатнього значення встановленню факту того, дає вона свою згоду чи ні, коли зовсім не замислився над цим або якщо він, усвідомлюючи, що інша особа вірогідно не погоджується, продовжував вчиняти свої дії.

Крім того, суд наголошує, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду (зокрема у постанові від 08.12.2021 у справі №566/1420/19), такі обставини, як стан алкогольного чи іншого сп`яніння жертви, її поведінка до події, нехтування нею заходами особистої безпеки, моральне обличчя та спосіб життя, аморальна чи інша віктимна поведінка потерпілої особи, яка, можливо, свідомо провокувала сексуальну поведінку злочинця з наміром припинити надалі вчинення дій сексуального характеру щодо неї, не виключають кримінальної відповідальності за ст. 152 КК України.

Хоча вступ у статевий зв`язок з ОСОБА_3 відбувся за добровільної згоди потерпілої ОСОБА_5 , що прямо підтвержується її показаннями, та на чому наголошується стороною захисту, а також враховується при викладенні обставин, які доведено перед судом, окрім іншого, безпосередньо з досліджених у судовому засіданні відеозаписів, що містяться на флеш-накопичувачі (т.1 а.п.190), встановлено та підтверджено висновком експерта №3263/23-27 від 03.10.2023 (т.2 а.п.103-107) продовження вказаного статевого акту здійснено обвинуваченим за відсутності на це добровільної згоди потерпілої.

Так, у ході статевого акту потерпілою було недвозначно висловлено бажання припинити його та заперечення щодо продовження, що виражалося у формулюваннях: «не можу!», «мені додому треба!», «мені зараз може стати погано», «відстань від мене!» (відеозаписи: VID_20230620_183430, VID_20230620_183949, VID_20230620_182826, VID_20230620_183618), водночас ОСОБА_3 усвідомлюючи, що потерпіла особа не погоджується на продовження та бажає припинити статевий акт, продовжував вчиняти насильницькі дії щодо неї шляхом тримання потерпілої за волосся, примушування до продовження орального статевого акту із застосуванням психологічного тиску та погроз (зокрема відеозапис VID_20230620_184438).

З питань визначення віку потерпілої від зґвалтування особи Пленум Верховного Суду України у постанові №5 від 30.05.2008 вказав, що неповнолітніми потерпілими від зґвалтування слід вважати осіб віком від 14 до 18 років, водночас вирішуючи питання про наявність чи відсутність в обвинуваченого умислу на зґвалтування неповнолітньої особи, суд повинен враховувати не тільки показання підсудного, а й потерпілої особи, ретельно перевіряти їх відповідність усім конкретним обставинам справи, враховуючи всю сукупність обставин справи, зокрема, зовнішні фізичні дані потерпілої особи, її поведінку, знайомство винної особи з нею, володіння винною особою відповідною інформацією.

Вищевказаний правий висновок є релевантним щодо обставин вчинення правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_3 , актуальним та послідовно застосовується у практиці Верховного Суду, зокрема у постанові ВС від 01.12.2020 у справі №490/10350/18, тому судом з урахуванням всіх обставин справи, що підтверджуються дослідженими доказами, зокрема з таких як: фактичний вік потерпілої, її зовнішні фізіологічні ознаки, поведінка, обставини знайомства та спілкування з обвинуваченим, обмін контактами у соціальних мережах, не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 сумлінно помилявся щодо фактичного віку неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 .

Натомість суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 міг усвідомлювати та, фактично, усвідомлював неповнолітній вік потерпілої, що, у сукупності з іншими доказами підтверджується висловлюваннями потерпілої «я нікому це не робила» та обвинуваченого «це твій перший (нецензурна назва), ти повинна все зробити добре!», які зафіксовані відеозаписом «VID_20230620_183949».

У цьому контексті суд бере до уваги, як докази на підтвердження вини ОСОБА_3 , показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо часу та місця події, припустимого віку, а також психологічного стану потерпілої, що оцінюються судом у сукупності з іншими доказами, як такі, що узгоджуються із об`єктивними обставинами справи.

2) щодо доведеності вини за ч.3 ст.301-1 КК України

Сторона захисту, заперечуючи правильність встановлення ознак предмета кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301-1 КК України, безпідставно виходить з того, що його ознаки суд має визначати виключно за результатами дослідження, викладеними у висновку експерта №СЕ-19/124-23/8946-МЗ від 09.08.2023 (т.1 а.п.180-190). Щодо вказаних доводів захисника, суд зауважує, що відповідно до положень ст.94 КПК України висновок експерта, зокрема, не має наперед встановленої сили, не має переваг перед іншими доказами, виключної обов`язковості для суду й оцінюється разом з іншими доказами за правилами, передбаченими зазначеною нормою.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 09.02.2022 у справі №545/2721/19, Закон України про кримінальну відповідальність визначає юридичні ознаки складу кримінального правопорушення. Обов`язок вирішення питання про кваліфікацію дій винуватої особи під час ухвалення обвинувального вироку покладено на суд. Встановлення ознак предмета злочину дитячої порнографії суд здійснює на підставі не тільки висновків експерта відповідного фаху, а і змісту інших досліджених доказів щодо встановлення фактичних обставин у справі.

За приписами ст.1 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» дитиною є особа віком до 18 років, тобто до досягнення нею повноліття, якщо згідно із законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Потерпіла в цьому провадженні є неповнолітньою особою.

Із досліджених судом доказів безумовно встановлено та не заперечується стороною захисту факт фіксації ОСОБА_3 за обставин, викладених в обвинуваченні, статевого акту з неповнолітньої ОСОБА_5 .

Так, ознаки предмета вказаного правопорушення, а саме дитячої порнографії, встановлені судом з урахуванням того, що поза розумним сумнівом доведено, що сам обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлював неповнолітній вік потерпілої, а отже, усвідомлював і те, що виготовлені ним за допомогою камери мобільного телефона відеозаписи статевого акту з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_5 є дитячою порнографією.

Відтак, з указаних мотивів суд вважає необґрунтованими та відкидає доводи сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_3 у виготовленні дитячої порнографії.

3) щодо оцінки доказів з точки зору їх допустимості

Захисником ОСОБА_8 оспорюється допустимість низки доказів у кримінальному провадженні, зокрема: речового доказу мобільного телефону, який, за твердженнями захисника не є належним ОСОБА_3 у зв`язку із невідповідність номера спец-пакета НПУ, до якого було поміщено вилучений під час затримання у ОСОБА_3 телефон, номеру спец-пакета НПУ, який було оглянуто відповідно до протоколу огляду предмета від 21.06.2023 (т.1 а.п.74); відеозаписів, скопійованих з мобільного телефона, вилученого у ОСОБА_3 , що оспорюються захисником, які містяться на речовому доказі флеш-накопичувачі «goodram» об`ємом 16 Gb (т.1 а.п.175); а також всіх доказів, які похідні від вказаного телефону та були здобуті після 21.06.2023, у тому числі в тому числі висновку експерта №СЕ-19/124-23/8946-М3 від 09.08.2023 (т.1 а.п.180-190) та висновок експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи від 03.10.2023 року № 3263/23-27 (т.2 а.п.103-107).

Проте, під час судового розгляду не встановлено підстав до визнання вказаних захисником доказів недопустими з огляду на таке.

Згідно зі ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, з конкретизацією частинами другою і третьою цієї статті тих істотних порушення прав та основоположних свобод людини, наявність яких зумовлює виникнення безальтернативного обов`язку суду констатувати їх наявність і визнати недопустимими засоби доказування, отримані з такими порушеннями.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2022 (справа №756/10060/17, провадження №13-3кс22) зазначала, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження (ст.3 Конвенції, ч.1 ст.28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п.«с» ч.3 ст.6 Конвенції, ст.59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п.«d» ч.3 ст.6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст.8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч.1 ст.63 Конституції України). Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд має вирішувати питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, а у разі визнання доказів недопустимими, суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.06.2023 (т.1 а.п.36-40), 20.06.2023 о 22:00 год. було затримано ОСОБА_3 та здійснено його обшук, під час якого виявлено та вилучено, зокрема, належний йому мобільний телефон «realme C33» синього кольору без чохла, який поміщено до спец-пакету НПУ №KIV312071. Надалі відповідно до протоколу огляду предмета від 21.06.2023 (т.1 а.п.74) спец-пакет НПУ за № НОМЕР_5 , у якому містився вказаний телефон, та цілісність якого не порушувалася, було оглянуто, визнано речовим доказом, та накладено на нього арешт. Так, вказаний мобільний телефон ОСОБА_3 , з якого надалі було скопійовано 28 відеофайлів на флеш-накопичувач «goodram» об`ємом 16 (т.1 а.п.190), під час його огляду відповідно до протоколу від 24.07.2023 (т.1 а.п.156-174), містився у спец-пакеті НПУ №KIV3120717.

Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що вони не вказують на те, що телефон, з якого було скопійовані досліджені під час судового розгляду та надані для проведення експертиз (т.1 а.п.180-190, т.2 а.п.103-107) відеофайли, які містяться на флеш-накопичувачі «goodram» об`ємом 16 (т.1 а.п.190), не належить обвинуваченому ОСОБА_3 , а лише свідчать про наявність описки у протоколі затримання від 21.06.2023 (т.1 а.п.36-40) щодо вказаного номера спец-пакета НПУ, до якого було поміщено вилучений у ході затримання телефон ОСОБА_3 , а саме у номері пропущено цифру «7», що не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не має наслідком порушення прав і свобод обвинуваченого та не тягне за собою визнання такого доказу та похідних від нього доказів недопустимими.

Водночас, копіювання вищевказаних відеозаписів з вилученого у ході затримання мобільного телефону, належного ОСОБА_3 , зважаючи на необхідність доступу до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, а саме таємницю особистого листування обвинуваченого та інших записів особистого характеру, було дозволено ухвалою слідчого судді від 14.07.2023 (т.1 а.п.114) та здійснено у порядку, передбаченому главою 16 КПК України.

Суд наголошує, однією із загальних засад кримінального провадження, яким повинні відповідати його форма та зміст, є таємниця спілкування, втручання до якої, згідно з положеннями ч.2 ст.14 КПК України, можливе лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених цим Кодексом

Відтак суд, критично оцінює заперечення захисника щодо грубого порушення встановленої законом процедури та отримання доступу до телефону з посиланням на необхідність здійснення такого доступу у порядку, передбаченому ст.245-1 КПК України, якою було доповнено КПК України Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про електронні комунікації» щодо підвищення ефективності досудового розслідування «за гарячими слідами» та протидії кібератакам» №2137-IX від 15.03.2022, та вважає такі заперечення необґрунтованими. Так положення цієї норми є спеціальними та регламентують порядок одержання слідчим, прокурором від особи, яка є власником або володільцем відповідних приладів або засобів, необхідних для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, копій фото- або кінозйомки, відеозапису, здійснених у публічно доступних місцях, у тому числі в автоматичному режимі. Доповнення КПК України цією нормою зумовлене необхідністю спрощення та пришвидшення доступу до вищевказаних відомостей, які до внесення відповідних змін одержувалися слідчими на запит в порядку ст.93 КПК України, або під час обшуку чи шляхом тимчасового доступу до речей і документів.

Крім того, щодо заперечень захисника про допустимість висновку експерта №3263/23-27 від 03.10.2023 (т.2 а.п.103-107), суд звертає увагу, що наданий для дослідження експерту оптичний диск (т.2 а.п.102), походження та належність процедури отримання якого оспорюються, є додатком до постанови про призначення судової психологічної експертизи від 06.09.2023 (т.1 а.п.218-219), за змістом резолютивної частини якої для ознайомлення експертам направлено оптичний диск із копією 28 відеозаписів з мобільного телефону, належного ОСОБА_3 , при цьому як обвинуваченому ОСОБА_3 , так і захиснику ОСОБА_8 було надано доступ до матеріалів кримінального провадження, вони були з ними ознайомлені в повному обсязі, що підтверджується підписами обвинуваченого та його захисника у відповідному протоколі від 19.09.2023 (т.1 а.п.244-245) та клопотанні про відкриття сторонам кримінального провадження додаткових матеріалів, отриманих під час судового розгляду від 24.10.2023 (т.2 а.п.96-97).

Отже, раніше вказані досліджені судом докази беруться судом до уваги як достовірні, допустимі, належні та достатні у своїй сукупності для доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, вказаних у висунутому йому обвинуваченні.

Мотиви призначення покарання, вирішення питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкі закінчені умисні злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, неодружений, є військовослужбовцем (т.1 а.п.96), за місцем служби та проживання характеризується позитивно (т.1 а.п.98, 107), на обліку в закладах з надання наркологічної та психіатричної допомоги не перебуває (т.1 а.п.102, 104), осудний, раніше не судимий (т.1 а.п.111).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає добровільне відшкодування завданої шкоди та повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301-1 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 суд визнає вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Із врахуванням усіх обставин кримінального провадження, раніше зазначених даних про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, неодружений, раніше не судимий, а також ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень суд вважає суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому покарання у виді позбавлення волі межах санкцій ч.3 ст.152, ч.3 ст.301-1 КК України, визначивши остаточне покарання згідно з ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням тільки в умовах ізоляції від суспільства, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, що цілком відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, а тому підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

Зважаючи на встановлені обставини, дані про особу обвинуваченого та міру покарання, яку призначає суд, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що запобігання їм неможливе шляхом застосування іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а тому до набрання вироком законної сили залишає запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_3 тримання під вартою.

Вирішення питання щодо майна, на яке накладено арешт, речових доказів та судових витрат

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання, зокрема, у виді позбавлення волі. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі, в тому числі, обвинувального вироку суду.

У пункті 4 ч.1 ст.96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, в тому числі були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з п.1 ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У якості речового доказу у кримінальному провадженні визнаний мобільний телефон «Realme C33», упакований до спец-пакету НПУ №KIV 3120717 (т.1 а.п.75), який був використаний при вчиненні злочину та містить його сліди, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Оскільки зазначений речовий доказ був використаний як засіб і знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301-1 КК України, про що вказано у обвинуваченні, він належить обвинуваченому, що останній підтвердив під час судового розгляду, відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, п.1 ч.9 ст.100 КПК України, він підлягає спеціальній конфіскації.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.3 ст.301-1 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.152 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років;

- за ч.3 ст.301-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю, пов`язаною із навчанням, вихованням та проведенням дозвілля дітей строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю, пов`язаною із навчанням, вихованням та проведенням дозвілля дітей строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто з 20.06.2023 року.

Запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 10515 грн. 40 коп.

Речові докази:

мобільний телефон (т.1 а.п.75) примусово безоплатно вилучити у власність держави, застосувавши спеціальну конфіскацію;

труси (т.1 а.п.75) знищити;

оптичний диск, флеш-накопичувач (т.1 а.п.93, 175) зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 22.06.2023 року (т.1 а.п.78) на речі, вилучені під час затримання, які визнано речовими доказами, долю яких вирішив суд, скасувати.

На вирок може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1