Справа № 214/3712/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене 22 березня 2024 року до ЄРДР під №0000396, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, маючого вищу освіту, інваліда 3-ї групи, неодруженого, непрацездатних осіб на утриманні не маючого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31 жовтня 2002 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 17 серпня 2010 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 повторно, 10 березня 2024 року, в період дії воєнного стану, маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, знаходячись у відділі спорттоварів гіпермаркету « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони носять таємний характер, таємно, шляхом вільного доступу, викрав майно, яке знаходилось на балансі ТОВ «Епіцентр-К», а саме спортивний костюм р. М., чорного кольору, «FB7296-010 M NK CLUB FLC GX HD TRK SUIT NIKE AW2324», вартістю 4454,25 грн., після чого разом з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши ТОВ «Епіцентр-К» матеріального збитку на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

У кримінальному провадженні 16 квітня 2024 року між прокурором та обвинуваченим у присутності його захисника відповідно до вимог ст. 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вказаних вище обставин, при цьому сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а з боку представника потерпілої особи була надана письмова згода на укладення такої угоди, з умовами якої він ознайомлений.

Відповідно до положень ст. 474 КПК України розгляд угоди, досягнутої під час досудового провадження, проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження, відсутність яких не є перешкодою для розгляду.

Прокурор уважав, що відсутні підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, просив постановити вирок за укладеною угодою.

Представник потерпілої особи в судове засідання не з`явилась, просив суд розглянути справу за його відсутності, про що надав відповідну письмову заяву, а також просив у повному обсязі задовольнити пред`явлений до обвинуваченого з боку потерпілої особи цивільний позов.

Обвинувачений пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. ст. 394, 424, 474, 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості, а також у повному обсязі визнав пред`явлений до нього з боку потерпілої особи цивільний позов.

Його захисник не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості та задоволення цивільного позову.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю.

Представник потерпілої особи надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, з умовами угоди ознайомлений.

Також установлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

З`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також відсутність передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України обставин для відмови в затвердженні угоди, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Пред`явлений до обвинуваченого цивільний позов ТОВ «Епіцентр-К» про стягнення з останнього на користь Товариства 4454,25 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, визнаний обвинуваченим у повному обсязі, підлягає задоволенню на підставі ст. 206 ЦПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 квітня 2024 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця реєстрації та проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр-К» 4454,25 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Речовий доказ носій відеоінформації із записом з камер відеоспостереження від 10.03.2024 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .