Справа № 202/4635/24
Провадження № 1-кс/202/3082/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3

представника власника майна, адвоката ОСОБА_4

розглянувши клопотання старшого слідчого відділу РЗЗС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором групи прокурорів, прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000276 від 18.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого відділу РЗЗС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000276 від 18.03.2024 року.

З клопотання убачається, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000276 від 18.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.03.2024 року, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив направлений на отримання незаконного прибутку та швидкого збагачення, вирішив збагатитись за рахунок вчинення злочинів, а саме вимагав від раніше знайомого ОСОБА_7 передачі грошових коштів, погрожуючи насильством.

17.03.2024 року ОСОБА_6 , реалізуючи вищевказаний намір, домовився про зустріч з ОСОБА_7 , з метою вирішення питання щодо наявності боргу у останнього.

З цією метою ОСОБА_6 прибув за адресою: АДРЕСА_1 зустрівся з ОСОБА_7 . В ході спілкування ОСОБА_6 висловив протиправну вимогу про передачу йому грошових коштів в розмірі 5 000 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України, станом на момент вчинення злочину, складало 193 250 гривень, в якості сплати за неіснуючий борг.

ОСОБА_7 відповів, що ніяких грошових коштів в борг у ОСОБА_6 він не брав, жодних зобов`язань перед ним не має і тому відмовився від передачі грошових коштів.

Почувши відмову, ОСОБА_6 повторно висловив вимогу про передачу йому грошових коштів та в разі відмови погрожував застосуванням насильства над ОСОБА_7 , а в разі відсутності наявних грошових коштів для погашення неіснуючого боргу, здійснити продаж належного потерпілому автомобіля.

27.03.2024 року, приблизно о 16:22 годин, ОСОБА_6 прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де біля приміщення відділення Нової Пошти № 1, зустрів ОСОБА_7 та повторно висловив протиправну вимогу про передачу грошових коштів в розмірі 5 000 доларів США. В свою чергу, ОСОБА_7 , діючи всупереч своєї волі, достовірно знаючи, що жодних грошових зобов`язань перед ОСОБА_6 або іншими особами він не має, сприймаючи погрози ОСОБА_6 як реальні, погодився на передачу частки суми грошових коштів останньому.

31.03.2024 року, приблизно о 14:00 годин, ОСОБА_6 прибув за адресою: АДРЕСА_3 , а саме до місця мешкання ОСОБА_7 , де висловив протиправну вимогу останньому про передачу йому грошових коштів, в якості сплати за неіснуючий борг.

02.04.2024 року, приблизно о 12:20 годин, ОСОБА_6 прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де зустрівся з ОСОБА_7 та вимагав сплатити неіснуючий борг.

ОСОБА_7 , реально побоюючись за своє життя та здоров`я, діючи в супереч своєї волі, на вимогу ОСОБА_6 , передав грошові кошти в розмірі 20 000 гривень.

26.04.2024 року, приблизно о 15:40 годин, ОСОБА_6 прибув за адресою: АДРЕСА_4 , де зустрів ОСОБА_7 та повторно висловив протиправну вимогу передачі грошових коштів. ОСОБА_7 , реально побоюючись за своє життя та здоров`я, передав ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 30 000 гривень, в якості оплати частини неіснуючого боргу, після чого ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру за ч.4 ст.189 КК України.

Під час проведення слідчих дій встановлено, що до вчинення злочину також може бути причетний ОСОБА_8 , який перебуває в державному розшуку.

Встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 неофіційно, тобто без перереєстрації, придбали автомобіль марки Audi А6, VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий використовували під час вчинення злочину, в тому числі і для переховування розшукуваного ОСОБА_8

26.04.2024 року встановлено місцезнаходження автомобіля марки Audi, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , де перебував розшукуваний ОСОБА_8 , та в подальшому, у зв`язку з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, слідчим у кримінальному провадженні проведено невідкладний обшук автомобіля марки Audi А6, державний номер НОМЕР_2 , котрий, відповідно до інформації з Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», належить ОСОБА_9 .

В ході проведення обшуку автомобіля Audi А6, державний номер НОМЕР_2 , виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Iphone s/n: НОМЕР_3 , з сім карткою № НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки Iphone imei: НОМЕР_5 ; банківську картку НОМЕР_6 ; грошові кошти номіналом 500 гривень та 100 доларів США; посвідчення № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_10 з фотокарткою ОСОБА_8 ; посвідчення № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_6 ; договір купівлі продажу №01132 від 21.04.2024 на ім`я ОСОБА_11 ; папку чорного кольору з медичними документами на ім`я ОСОБА_8 ; автомобіль марки Audi А6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та ключ до нього.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 26.04.2024 року вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами.

Органом досудового росзлідування встановлені достатні дані, котрі вказують на те, що під час вчинення кримінальних правопорушень підозрюваний ОСОБА_6 та розшукуваний ОСОБА_8 використовували вказаний автомобіль для пересування, для зустрічей з потерпілим та переховування від органів досудового розслідування.

Встановлено, що ймовірно вказаний автомобіль був придбаний за грошові кошти, котрі були отримані злочинним шляхом, оскільки ані підозрюваний ОСОБА_6 , ані ОСОБА_8 офіційно ніде не працюють, постійного заробітку не мають і на життя заробляють шляхом вчинення кримінальних правопорушень.

Також встановлені достатні дані, котрі вказують на те, що під час вчинення кримінальних правопорушень підозрюваний використовував мобільні телефони, ймовірно підроблені посвідчення особи, котрі містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі листування з іншими співучасниками злочину та потерпілим.

Крім того, слідчий зазначає, що вищевказані речі підпадають під критерії можливої подальшої спеціальної конфіскації, в порядку ст. 96-2 КК України.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів та подальшої спеціальної конфіскації майна, слідчий просив накласти арешт на майно, котре було вилучено в ході обшуку автомобіля Audi А6, державний номер НОМЕР_2 , а саме, на: мобільний телефон марки Iphone s/n: НОМЕР_3 , з сім карткою № НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки Iphone imei: НОМЕР_5 ; банківську картку НОМЕР_6 ; грошові кошти номіналом 500 гривень та 100 доларів США; посвідчення № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_10 з фотокарткою ОСОБА_8 ; посвідчення № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_6 ; договір купівлі продажу №01132 від 21.04.2024 на ім`я ОСОБА_11 ; папку чорного кольору з медичними документами на ім`я ОСОБА_8 ; автомобіль марки Audi А6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та ключ до нього.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, зазначивши, що автомобіль належить ОСОБА_11 , проте користувались ним ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Вилучені телефони також були у загальному користуванні.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що за кермом автомобіля Audi А6 під час проведення обшуку був ОСОБА_8 , ОСОБА_6 в автомобілі не знаходився; право власності на вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_9 .

Вислухавши слідчого, представника власника майна, дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин, виходячи з наступного.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000276 від 18.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

26.04.2024 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що до вчинення злочину також може бути причетний ОСОБА_8 , який перебуває в державному розшуку та користується автомобілем марки Audi А6, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

26.04.2024 року встановлено місцезнаходження вказаного автомобіля та проведено невідкладний обшук, в ході проведення котрого вилучено: мобільний телефон марки Iphone s/n: НОМЕР_3 , з сім карткою № НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки Iphone imei: НОМЕР_5 ; банківську картку НОМЕР_6 ; грошові кошти номіналом 500 гривень та 100 доларів США; посвідчення № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_10 з фотокарткою ОСОБА_8 ; посвідчення № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_6 ; договір купівлі продажу №01132 від 21.04.2024 на ім`я ОСОБА_11 ; папку чорного кольору з медичними документами на ім`я ОСОБА_8 ; автомобіль марки Audi А6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та ключ до нього.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 26.04.2024 року вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5 та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Метою накладення арешту згідно ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Як встановлено, слідчий звернувся з цим клопотанням з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні. Також зазначив, що арешт вказаного майна забезпечить можливість конфіскації майна, як виду покарання.

Проте слідчим не зазначено, який статус мають особи у кримінальному провадженні, на майно яких просить накласти арешт слідчий, оскільки відповідно до положень ст.64-2 КПК України, з клопотанням про арешт майна третьої особи у кримінальному провадженні має звертатися прокурор, а не слідчий у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу РЗЗС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000276 від 18.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.189 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1