Провадження № 1-кп/369/704/24
В И Р О К

іменем України

17.06.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001627 від 13 серпня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, пенсіонер, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

12 серпня 2021 року, близько 20:52 год. (більш точного часу не установлено), водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «FІАТ DОВLО», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Пушкіна, що в селі Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, зі сторони вулиці Шевченка у напрямку міста Київ.

Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_9 зупинився перед нерегульованим перехрестям вулиці Пушкіна села Софіївська Борщагівка та проспекту Леся Курбаса міста Києва, що на території села Софіївська Борщагівка. Перед початком свого руху водій ОСОБА_9 проявив неуважність, не переконався у безпечності свого маневру, таким чином відновив рух та виїхав на вищевказане нерегульоване перехрестя, де відповідно до дорожнього знаку 4.10 організовано круговий рух, тим самим в порушення дорожнього знаку 2.1 не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався головною дорогою, чим допустив зіткнення з велосипедом марки «SHWIN-FAST-BACK», під керуванням велосипедиста ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час рухався по колу (головній дорозі), зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому голівки плечової кістки, а також розриву суглобової губи правого плечового суглобу, що в своїй сукупності відносяться до категорії ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості.

В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_9 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме п.п.: 1.3 (Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими); 1.5 (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); 2.3 «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі); 10.1 (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); 16.12. (На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух. ... Перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4,10. надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу), а також вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 16.12 Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причиновому зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Таким чином, ОСОБА_9 будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, цивільний позов заперечив. Вважав потерпілого винуватцем ДТП і стверджував, що органами досудового розслідування не проведено належного розслідування та не перевірено версію про те, що потерпілий отримав травму до ДТП про що свідчить консультаційний висновок спеціаліста, виданий 29.07.2021 року, тобто до дати вчинення ДТП. У зв`язку з цим вважав вказаний вище висновок недопустимим доказом та відповідно недопустимим висновок експерта в основу якого покладено цей висновок. Крім того, вважав неперевіреним ту обставину, що потерпілий впав не від зіткнення з автомобілем, при цьому вдарився лівим ліктем, а травмоване в нього праве плече.

Стверджував, що на колі, де рухався велосипедист було дві смуги руху і потерпілий мав би рухатись в крайній праві смузі, але він рухався в лівій смузі, що суперечить п. 6.6, 10.3 ПДР. Більше того вважав, що велосипедист порушив ПДР, оскільки його велосипед не був облаштований спеціальними світлоповертачами (катафотами). Зазначив, що були сутінки, велосипедиста він не бачив. Заподіяну шкоду він не відшкодовував, так як не вважає себе винуватцем ДТП, оскільки це велосипедист в`їхав в нього.

Просив викликати в судове засідання для допиту: слідчих з приводу неналежного на його думку проведення досудового розслідування та судово-медичного експерта для надання пояснень з приводу того, яким чином експерт робив експертизу, якщо тілесні ушкодження потерпілий отримав до ДТП, а саме 29.07.2021 року.

У судових дебатах та під час проголошення останнього слова просив визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення та кримінальне провадження закрити на підставі ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю факту як самого правопорушення, так і складу кримінального правопорушення в його діянні, а також відсутністю в матеріалах кримінального провадження достатніх доказів, які б доводили його винуватість в інкримінованому. При цьому, в задоволенні цивільного позову потерпілого про відшкодування заподіяної шкоди просив відмовити повністю, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив, що з обвинуваченим раніше не знайомий. Того дня, він рухався на кругу, його транспортний засіб велосипед був облаштований відповідними світловими засобами, а саме був увімкнений миготливий ліхтар (фара) та перед виїздом на коло він подав сигнал рукою. Крім того, заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину до ОСОБА_9 та страхової компанії ПрАТ СК « ПЗУ Україна», і стягнути солідарно з ОСОБА_9 та страхової компанії ПрАТ СК « ПЗУ Україна», на користь ОСОБА_8 32 455 гривень 51 копійка (тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять гривень п`ятдесят одну копійку) сума матеріальної шкоди, стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 100 000 грн ( сто тисяч гривень) сума моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 , як власника наземного транспортного засобу була застрахована в страховій компанії ПрАТ СК « ПЗУ Україна», страховий поліс № ЕР.205161040 виданий 27.07.2021 року, за адресою АДРЕСА_3 . При цьому вказав, що матеріальна шкода полягає у витратах на лікування що складає 16,473 грн 46 копійок (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят три гривні, сорок шість копійок ), втрачений заробіток, так як, він вимушений був бути на лікарняному, а тому втратив частину заробітку за серпень 2021 року, який становить 8731 гривень 26 копійок (вісім тисяч сімсот тридцять одну гривню двадцять шість копійок), оплата штрафного майданчика 120 гривень, пошкодження велосипеда марки «FASTBACK Sога рама НОМЕР_2 на суму 7130 гривень 79 копійок (сім тисяч сто тридцять гривень сімдесят дев`ять копійок), загальна сума матеріальних збитків становить 32 455 гривень 51 копійок (тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять гривень п`ятдесят одна копійка). Наявність моральної шкоди обґрунтовує фізичним болем та стражданнями, яких зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Вказує, що на даний момент ще не повністю одужав і лікується, відчуває постійний біль в місці, де знаходиться травма. Після пережитого з`явились постійні головні болі, які негативно впливають на якість його життя, погіршився сон та стан здоров`я в цілому, з`явився страх пересуватись на велосипеді.

Допитаний свідок ОСОБА_10 , який був очевидцем події 12.08.2021 року, повідомив суду, що того дня, рухався на самокаті за велосипедистом до того, як його збив автомобіль. Так, вони звернули на кільце, потім праворуч під міст, потерпілий їхав перед ним та знаходився на колі, почав маневр, але автомобіль газонув і фактично перекрив йому дорогу. Першим почав маневр виїзду на коло велосипедист, він показав рукою поворотник. В цей момент сталось на його думку дивне, автомобіль різко вивернув наліво, виїжджаючи на кільце і він побачив, що велосипедист різко влетів у авто. Потім водій вийшов з машини і сказав, що велосипедиста не побачив. Водій підійшов вже коли він почав піднімати велосипедиста. Він одразу зупинився і пішов, запитав чи потрібна перша меддопомога, дочекався швидку, поліцію і надав там одразу показання. Були сутінки, починало смеркати, але велосипедиста було достатньо видно, він блимав у нього були всі знаки, які показують що він є на дорозі (блимало спереду і ззаду), велосипедист перед тим, як вихати підняв ліву руку. На якій смузі руху рухався велосипедист на колі він не пам`ятає, велосипедист рухався наліво, він звернув з кола праворуч, а велосипедист ліворуч.

У судовому засіданні прокурор просив визнати обвинуваченого ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Також, просив вирішити питання про долю речових доказів та судових витрат, стосовно цивільного позову поклався на розсуд суду.

Представник потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_7 просила визнати обвинуваченого ОСОБА_9 винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, заявлений цивільний позов потерпілого задовольнити повністю. Просила суд звернути увагу на поведінку обвинуваченого, який заподіяну матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував, всіляко затягував судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з неодноразовими неявками в судове засідання , у зв`язку з виїздом за кордон. При цьому, представник стверджувала, що потерпілий зазнав значних фізичних та моральних страждань. Вказала, що у нього до цього часу є проблеми зі здоров`ям.

У відзиві на цивільний позов обвинувачений ОСОБА_9 просив змінити кваліфікацію тілесного ушкодження з середньої тяжкості на легкі, визнати Консультаційний висновок спеціаліста (стор. 81 кримінальної справи) недопустимим доказом, визнати підсумки судово-медичної експертизи, які містять припущення і базуються на Консультаційному висновку спеціаліста, який має дату видачі на два тижні раніше самої ДТП, недопустимим доказом, а також закрити кримінальне провадження за відсутністю складу злочину та залишити цивільний позов без задоволення.

У відзиві на цивільний позов представник цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - ОСОБА_11 вказала, що обов`язок Страховика щодо відшкодування шкоди потерпілому у даній справі виникає виключно на підставі, у порядку та у розмірах, визначених у Полісі ОСЦПВВНТЗ ЕР. 205161040 згідно Закону. Як вбачається із норм ЦК України, умов Договору страхування та Закону, не передбачено солідарного обов`язку відшкодування шкоди Страховика та Страхувальника. Навпаки, така відповідальність щодо виплати страхового відшкодування чітко розмежовується та не може бути солідарною, що підтверджується, наприклад, неможливістю відшкодування Страховиком розміру Франшизи, передбаченої умовами Полісу. При цьому, просила продовжити Цивільному Відповідачу 2 - Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» строк на подання відзиву на позовну заяву та долучити даний відзив з додатками до нього до матеріалів справи та врахувати при винесенні рішення.

Суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_9 брав участь під час судового провадження в режимі відеоконференції, враховуючи його клопотання від 30.08.2022, та відсутності заперечень інших учасників, згідно з яким він проживає у США.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_12 , який брав участь під час підготовчого провадження, у зв`язку з систематичною його неявкою в судові засіданні, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_9 та відсутності заперечень інших учасників кримінального провадження, ухвалено проводити судове засідання за відсутності останнього.

Поряд з цим, суд вказує, що в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 стверджував, що не ознайомлений з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі, у зв`язку з чим та перебуванням обвинуваченого за кордоном, останньому було створено належні умови для такого ознайомлення, про що уповноваженим працівником суду складено відповідну довідку та судовий розгляд було продовжено.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_9 щодо невизнання своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, його вина підтверджується наступними безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, а саме даними, що містяться в:

- витязі з ЄРДР від 13.08.2021 року з правовою кваліфікацією правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України (а.п. 9 т. 2);

- рапорті інспектора ВП №5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області №8589 від 12.08.2021, заявник ОСОБА_10 , згідно з яким на кільцевій дорозі біля ТЦ «Апрель» на кругу водій на А/М ФІАТ НОМЕР_1 збив велосипедиста (а.п. 13 т. 2);

- протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.08.2021р. з схемою до протоколу та з ілюстративною таблицею і додатками (а.п. 14-17, 18, 19-31 т. 2);

- чеках Драгерів з результатами тестування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно з якими в їх крові виявлено 0.00 % проміле етилового спирту (а.п. 32 т. 2);

- посвідченні водія на ім`я ОСОБА_9 та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу FIAT DOBLO НОМЕР_1 , 2010 року випуску, білого кольору (а.п. 33-34 т. 2);

- полісі №ЕР.205161040 страхувальник ОСОБА_9 , строк дії договору з 28.07.2021 по 27.07.2022 року, страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн, за шкоду заподіяну майну 130 000 грн. розмір франшизи 2600 грн (а.п. 35 т. 2);

- висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 13.09.2021 року №СЕ-19/111-21/39388-ІТ, згідно з яким в момент зіткнення автомобіль «FІАТ DОВLО», реєстраційний номер НОМЕР_1 контактував лівою передньою боковою частиною з правою передньою боковою частиною велосипеда «SHWIN-FАSТ-ВАСК», зіткнення автомобіля «FІАТ DОВLО», реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипеда «SHWIN-FАSТ-ВАСК», відбулося на перехресті, де організовано круговий рух, перед утворенням забоїни на асфальтованому покритті (позначка 3 схеми до протоколу ОМП) (а.п. 42-46 т.2);

- висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 10.09.2021 року №СЕ-19/111-21/39367-ІТ, згідно з яким рульове керування автомобіля «FІАТ DОВLО», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Система робочого гальма автомобіля«FІАТ DОВLО», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля «FІАТ DОВLО», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено. Несправностей рульового керування, системи робочого гальма та елементів підвіски автомобіля «FІАТ DОВLО», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які б могли виникнути до ДТП, не виявлено, тому дане питання не вирішувалось (а.п. 51-53 т.2);

- висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 10.09.2021 року №СЕ-19/111-21/39368-ІТ, згідно з яким рульове керування велосипеда «SHWIN-FАSТ-ВАСК», на момент з огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Система гальма заднього колеса велосипеда «SHWIN-FАSТ-ВАСК», , на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено. Система гальма переднього колеса велосипеда «SHWIN-FАSТ-ВАСК», на момент огляду, знаходиться в працездатному технічно несправному стані, через деформацію гальмівного диска переднього колеса. Дана несправність відбулась в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено. Несправностей рульового керування та системи робочого гальма велосипеда «SHWIN-FАSТ-ВАСК», які могли б виникнути до ДТП, не виявлено, тому дане питання не вирішувалось (а.п. 58-60 т. 2);

- довідці №10579 від 12.08.2021 року, виданій ОСОБА_8 черговим травматологом КНП «КМКЛ №7» ТРАВМПУНКТ Святошинського району м. Києва (а.п.63 т.2);

- результатах магнітно-резонансної томографіїї правого плечового суглобу ОСОБА_8 , з інформації на диску, протоколом магнітно-резонансної томографіїї, консультаційному висновку спеціаліста від 20.08.2021 року ОСОБА_8 встановлений діагноз: нестабільність правого плечового суглобу, розрив суглобової губи, перелом Хілл-Сакса, синовііт, виражений больовий синдром (а.п. 65, 66, 67 т. 2);

- висновку експерта №180/Е від 30 вересня 2021 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, згідно з якою згідно наданої медичної документації та заключення рентгенолога КОБ СМЕ у гр. ОСОБА_8 , 1996 р.н., мали місце ушкодження у вигляді перелому голівки плечової кістки, а також розрив суглобової губи правого плечового суглобу. Описані ушкодження утворилися від дії тупого/их/ предмету/і в/, по давності можуть відповідати строку і обставинам вказаним в постанові, відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, так як для зрощення перелому необхідній термін більше 21-го дня (а.п. 70-72 т. 2);

- інформації на диску з відеозаписом події ДТП від 12.08.2021 року, наданий слідчому СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області старостою Борщагівської сільської ради від 03.09.2021 року № 760 (а.п. 77 т. 2);

- протоколі огляду предмету від 14.09.2021 року, згідно з яким проведено огляд предмета, а саме носія інформації «DVD-R» диску для лазерних систем зчитування, із переглядом відеофайлів, що містяться на ньому, а саме відеозаписів з камер зовнішнього відеоспостереження, що охоплює ділянку проїзної частини з круговим рухом, що по АДРЕСА_4 , поблизу виїзду на Кільцеву дорогу м. Києва. Диск з відеозаписами наданий Борщагівською сільською радою Бучанського району Київської області у відповідь на запит (а.п. 78-83 т. 2);

- на диску з відеозаписом події ДТП від 12.08.2021 року, наданий потерпілим ОСОБА_8 за його заявою від 17.09.2021 року (а.п. 87 т.2);

- протоколі огляду предмету від 17.09.2021 року, згідно з яким проведено огляд предмета, а саме носія інформації «DVD-R» диску для лазерних систем зчитування, із переглядом відеофайлу, що містяться на ньому, а саме відеозапису з камери відеоспостереження, що охоплює ділянку проїзної частини з круговим рухом, що по АДРЕСА_4 , поблизу виїзду на Кільцеву дорогу м. Києва. Диск з відеозаписом наданий потерпілим ОСОБА_8 (а.п. 88-93 т. 2);

- квитанції та чеки у тому числі за результатами проведених консультативних висновків, довідки, акти про надані медичні послуги, надані потерпілим ОСОБА_8 в обґрунтування заподіяної шкоди (а.п. 78-110 т. 1).

Надані стороною обвинувачення вищезазначені докази безпосередньо досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та достатніми з огляду на положення чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Вказані докази, які були безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, в силу статей 85, 86 КПК України, суд вважає належними та допустимими, достовірними та достатніми, такими, що взаємодоповнюють один одного, достовірно та поза розумним сумнівом, як того вимагають норми КПК України, підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та в спричиненні шкоди потерпілому, як майнового, так і морального характеру.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме в тому, що він своїми необережними діями, котрі виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому.

За нормативним визначенням об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, складається з порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року (справа № 682/956/17, провадження № 13-31кс19), звертає увагу на те, що під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто знаходилися у причиновому зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли. Це обумовлене тим, що склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

За результатами розгляду цієї справи судом встановлено, що порушення водієм ОСОБА_9 вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 16.12 Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причиновому зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 286 КК України.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про наявність в діях потерпілого ОСОБА_8 порушення ПДР не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовується матеріалами справи.

Більше того, суд зауважує, що з огляду на положення ст. 337 КПК України, він обмежений предметом судового розгляду та позбавлений права вийти за його межі.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 , що велосипед потерпілого не був облаштований світлоповертачами (катафотами), що і стало безпосередньою причиною зіткнення, є безпідставним, оскільки з переглянутого в судовому засіданні відео чітко видно, як по колу рухається велосипедист потерпілий ОСОБА_8 , на велосипеді якого ввімкнений та мигає ліхтар (фара).

Наведене також кореспондується з поясненнями потерпілого ОСОБА_8 та свідченнями ОСОБА_10 , які були допитані в судовому засіданні.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що потерпілий ОСОБА_8 отримав травму до ДТП, про що на його думку свідчить консультаційний висновок спеціаліста, який містить виправлення в даті його складення, при цьому первинною датою є 29.07.2021 року, є надуманим та спростовуються матеріалами справи.

Суд звертає увагу, що консультаційний висновок спеціаліста, містить виправлення в даті його складення, завірене підписом уповноваженої особи та відповідною печаткою, тому правильною датою складення цього документа є 20.08.2021 року, а не 29.07.2021 року

Підстав вважати консультаційний висновок спеціаліста від 20.08.2021 року недопустимим доказом, з мотивів вказаних обвинуваченим ОСОБА_9 , та відповідно недопустимим доказом висновок судово-медичного експерта, у суду немає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, пенсіонер, добровільно шкоду потерпілому не відшкодував.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

У п. 3 зазначеної постанови вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_9 , покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано дії останнього у виді штрафу у розмірі, що наближене до його максимальної межі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування на строк наближений до його максимальної межі.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 додаткового покарання, яке в даному випадку є обов`язковим, суд враховує як особу обвинуваченого, так і обставини кримінального правопорушення, яке сталося внаслідок грубого порушення обвинуваченим ПДР у звичайній дорожній обстановці. При цьому, суд враховує насамперед поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який заподіяну шкоду потерпілому не відшкодував, а також думку прокурора та інших учасників судового провадження, які просили суд позбавити обвинуваченого права керувати транспортними засобами на максимальний строк.

Призначене ОСОБА_9 основне покарання у виді штрафу, із застосуванням додаткового покарання у вказаному розмірі, є необхідним і достатнім для його перевиховання, попередження вчинення нових злочинів, є домірним скоєному, відповідає меті покарання та жодним чином не порушує права обвинуваченого.

Враховуючи наведене вище, підстав для закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення та в діянні складу кримінального правопорушення, суд за результатами судового розгляду, не вбачає.

Навпаки діяння обвинуваченого ОСОБА_9 містить усі елементи складу закінченого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд звертає увагу, що 27.10.2023 року обвинувачений ОСОБА_9 долучив суду до матеріалів провадження документи для врахування під час ухвалення рішення по суті, а саме: листи, скарги, заяви до прокуратури, поліції та Департаменту інформаційно-комунікаційних технологій з відповідними додатками, яким суд позбавлений надати відповідну оцінку, оскільки вони адресовані не до суду.

Поряд з цим, судом залишено без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про виклик в судове засідання для допиту: слідчих з приводу неналежного на його думку проведення досудового розслідування та судово-медичного експерта для надання пояснень з приводу того, яким чином експерт робив експертизу, якщо тілесні ушкодження потерпілий отримав до ДТП, а саме 29.07.2021 року, у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Згідно з положенням п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити цивільний позов.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і відшкодування моральну (немайнову) шкоду.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльність особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року із змінами та доповненнями (далі Закон №1961-IV).

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до аналізу змісту глави 82 ЦК України законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Розглядаючи позов про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд виходить з того, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причиновий зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець.

Виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП, з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить роботодавцю, на відповідній правовій підставі, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а саме у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із противоправною поведінкою щодо неї самої, чи знищенням її майна.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Відповідно до статті 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону № 1961-IV).

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV.

При цьому, суд враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Повертаючись до обставин цієї справи, слід зазначити, що цивільним позивачем потерпілим ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до цивільних відповідачів: обвинуваченого ОСОБА_9 та страхової компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна», відповідно просить стягнути солідарно з обвинуваченого ОСОБА_9 та страхової компанії ПрАТ СК « ПЗУ Україна», на користь ОСОБА_8 32 455 гривень 51 копійка (тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять гривень п`ятдесят одну копійку) сума матеріальної шкоди, а також стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 100 000 грн (сто тисяч гривень) моральної шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування майнової шкоди суд виходить з того, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження цивільно-правова відповідальність водія - обвинуваченого ОСОБА_9 в момент ДТП була застрахована в СК ПрАТ СК «ПЗУ Україна», про що свідчить наданий суду поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.205161040 на транспортний засіб FIAT DOBLO НОМЕР_1 , 2010 року випуску, страхувальник ОСОБА_9 , строк дії договору з 28.07.2021 по 27.07.2022 року.

Звідси, суд наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, в даному конкретному випадку ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Суд, зауважує, що згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.205161040 на транспортний засіб FIAT DOBLO НОМЕР_1 , 2010 року випуску, страхувальником якого є обвинувачений ОСОБА_9 , страхова сума на одного потерпілого складає: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн, за шкоду заподіяну майну 130 000 грн, розмір франшизи 2600 грн.

Як вбачається з матеріалів провадження та пояснень сторін в судовому засіданні, мав місце страховий випадок.

Враховуючи наведе вище, беручи до уваги, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_8 поніс моральні і фізичні страждання, у зв`язку із ДТП та поніс матеріальні витрати, як зазначає він у цивільному позові на загальну суму 132 455, 51 грн (сто тридцять дві тисячі гривень 51 коп.), в підтвердження чого надав відповідні докази, вказаний цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір шкоди заподіяної майну потерпілого ОСОБА_8 , суд виходить з того, що понесені витрати мають бути обґрунтованими. Так, потерпілий та його представник в ході судового розгляду стверджували та відповідно долучили до цивільного позову докази про те, що матеріальна шкода, заподіяна потерпілому, полягає у витратах на лікування що складає 16 473 грн 46 коп (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят три гривень сорок шість копійок), втрачений заробіток, так як, потерпілий вимушений був бути на лікарняному, а тому втратив частину заробітку за серпень 2021 року, який становить 8731 гривень 26 копійок (вісім тисяч сімсот тридцять одна гривня двадцять шість копійок), оплата штрафного майданчика - 120 гривень, пошкодження велосипеда марки «FASTBACK Sora рама - М 2019 на суму 7130 гривень 79 копійок (сім тисяч сто тридцять гривень сімдесят дев`ять копійок), загальна сума матеріальних збитків становить 32 455 гривень 51 копійок ( тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять гривень п`ятдесят одна копійка).

Вказані витрати суд покладає на страховика ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що узгоджується з положеннями Закону № 1961- IV.

При цьому, як видно з цивільного позову, у тому числі з пояснень потерпілого та його представника у судовому засіданні, стягнення моральної шкоди обґрунтовано тим, що потерпілий ОСОБА_8 зазнав фізичного болю та страждань, повністю не одужав і лікується. Відчуває постійний біль в місці, де знаходиться травма. Після пережитого з`явились постійні головні болі, які негативно впливають на якість його життя, погіршився сон та стан здоров`я в цілому, з`явився страх пересуватись на велосипеді.

Суд бере до уваги те, що позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з статтею 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 28 Закону № 1961-IV).

Тому відповідальність за заподіяну цивільному позивачу потерпілому ОСОБА_8 моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 цивільного відповідача та відповідно ним компенсовано.

У зв`язку з цим, суд бере до уваги доводи потерпілого ОСОБА_8 та його представника й погоджується з тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини обвинуваченого, потерпілому завдано ушкодження здоров`ю, внаслідок чого він дійсно зазнав моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болю, вимушеній зміні звичайного способу життя під час амбулаторного та стаціонарного лікування. З огляду на принципи розумності, виваженості та справедливості, оцінивши в сукупності викладені в позові обставини, суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до цивільного відповідача - обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 гривень, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягає частковому задоволенню.

Звідси, суд вважає, що в результаті ДТП потерпілому ОСОБА_8 було завдано моральну шкоду на суму 50 000 грн.

Суд зазначає, що в судовому засіданні ні цивільним позивачем, ні його представником, належним чином не доведено того, що в результаті вчиненого правопорушення цивільному позивачу потерпілому ОСОБА_8 завдано моральну шкоду саме такого розміру глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей або позбавлення його можливості їх реалізації, що стало б підставою для відшкодування моральної шкоди у розмірі вказаної в цивільному позові.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосувалися.

Долю речових доказів суд вирішує, згідно з ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, 124, 128, 369, 370, 373, 374, 376, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмір 4000 (чотири тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до цивільних відповідачів обвинуваченого ОСОБА_9 та страхової компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з страхової компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 32 455 гривень 51 копійка.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду на суму 50 000 грн.

У решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави в рахунок відшкодування витрат за проведення експертиз на загальну суму 5148 грн (п`ять тисяч сто сорок вісім гривень) 60 коп. (шістдесят копійок), а саме:

-вартість судової інженерно-технічної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111-21/39388-ІТ від 13 вересня 2021 року) на суму 1716,20 грн;

-вартість судової інженерно-технічної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111-21/39367-ІТ від 10 вересня 2021 року) на суму 1716,20 грн;

-вартість судової інженерно-технічної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111-21/39368-ІТ від 10 вересня 2021 року) на суму 1716,20 грн.

Речові докази:

-транспортні засоби, вилучені 13.08.2021, а саме автомобіль марки «FІАТ DОВLO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед марки «SHWIN-FАSТ-ВАСК», який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повернути власникам, залишити в розпорядженні останніх;

-медичну документацію на ім`я ОСОБА_8 , 1996 р.н., щодо тілесних ушкоджень, отриманих в результаті ДТП, яка відбулася 12.08.2021 по АДРЕСА_4 , поблизу виїзду на Кільцеву дорогу м. Києва, яка передана під розписку потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для зберігання, залишити в розпорядженні останнього;

-диск відеофайлом «192.168.1.91_007_ТВКО-7_S5136_E1056.ts» зафіксована подія ДТП, яка відбулася 12 серпня 2021 року близько 20:52 год. по АДРЕСА_4 , поблизу виїзду на Кільцеву дорогу м. Києва, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;

-диск з відеофайлом «дтп 12.08.2021.mp4», на якому зафіксована подія ДТП, що відбулася 12 серпня 2021 року близько 20:52-20:56 год. по АДРЕСА_4 , поблизу виїзду на Кільцеву дорогу м. Києва, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1