Справа № 367/504/21
Провадження по справі № 1-кп/367/550/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження 0002559 від 15.12.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2019 року за ч. 1 ст. 289 КК України, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.11.2020 року приблизно о 03 годині, за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Виговського, 1-Ю, ОСОБА_5 , побачивши мопед марки «Honda Giorno» номер рами НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та який був пристебнутий ланцюгом до металевої огорожі, маючи умисел, спрямований на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи свої протиправні дії та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений інструмент, перекусивши ланцюг,, яким був пристебнутий до металевої огорожі мопед марки «Honda Giorno» номер рами НОМЕР_1 , та відштовхавши його в малолюдне місце, де використовуючи заздалегідь заготовлену викрутку, запустивши двигун вказаного мопеду та привівши його в рух, повторно, незаконно заволодів мопедом марки «Honda Giorno» номер рами НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 ..

Вищевказаними діями, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення викладеного у даному вироку суду визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину викладеного у вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.

Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, скоїв умисний злочини викладений в даному вироку суду у період іспитового строку, офіційно не працює, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин відноситься відповідно до ст. 12 КК України до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який будучи раніше судимим та звільненим від відбування покарання з іспитовим строком на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 , засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2019 року за ч. 1 ст. 289 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30.03.2021 року було відмовлено у задоволенні подання Ірпінського МРВ ФДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 71 КК України встановлено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за вказаним вироком у відповідності з ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного судом покарання по даному вироку у виді позбавлення волі, невідбутої частини покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2019 року у виді 3 років обмеження волі, з врахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Так, оскільки злочин викладений в даному вироку суду обвинувачений вчинив до постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю в 1 рік, вказаний вирок слід виконувати самостійно.

Строк відбування покарання, за даним вироком, обвинуваченому ОСОБА_5 слід рахувати з дня його фактичного затримання для виконання вироку.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання застосований до ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню покласти на обвинуваченого.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 21.12.2020 року було накладено арешт на мопед марки «HONDA» моделі «GIORNO» з кодом «NH213M» SN50T, сірого кольору, який згідно талону б/н належить ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, станом на 06.03.2024 року, судовий розгляд даного кримінального провадження завершений, тому потреби у подальшому обмеженні прав власників майна немає необхідності.

Таким чином, суд, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, вважає за можливе скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 21.12.2020 року по справі № 367/8352/20 провадження № 1-кс/ 367/1712/2020 на речовий доказ у даному кримінальному провадженні, а саме на: мопед марки «HONDA» моделі «GIORNO» з кодом «NH213M» SN50T, сірого кольору, який згідно талону б/н належить ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 .

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного даним вироком суду у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2019 року за ч. 1 ст. 289 КК України, у виді обмеження волі строком на 3 роки, і призначити остаточно до відбуття ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю в 1 рік виконувати самостійно.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання застосований до ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № 4389/20 від 18.12.2020 року у сумі 320 (триста двадцять) гривень.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 21.12.2020 року по справі № 367/8352/20 провадження № 1-кс/ 367/1712/2020 на речовий доказ у даному кримінальному провадженні, а саме на: мопед марки «HONDA» моделі «GIORNO» з кодом «NH213M» SN50T, сірого кольору, який згідно талону б/н належить ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 .

Речовий доказ по кримінальному провадженню мопед марки «HONDA» моделі «GIORNO» з кодом «NH213M» SN50T, сірого кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому залишити власнику ОСОБА_6 ..

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1