490/6217/21 29.02.2024
н/п 1-кп/490/89/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/6217/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000778 від 10.06.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

01.02.2023 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки, вирок змінений ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25.05.2023 року в частині кваліфікації,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Приблизно на початку квітня 2021 року, точну дату і час встановити досудовим слідством не виявилось можливим, у ОСОБА_3 виник умисел на незаконний посів та вирощування рослин роду коноплі.

З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_3 взяв раніше заготовлені ним насіння рослин роду коноплі та висадив їх на присадибній ділянці за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

З вказаного насіння виросло 117 кущів рослин роду коноплі, за якими ОСОБА_3 здійснював догляд проводив рекультиваційні роботи та поливав.

09.06.2021 року в ході проведення огляду місця події за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , за письмовою згодою останнього, на присадибній ділянці виявлено та вилучено 117 рослин, ззовні схожих на рослини роду коноплі.

Згідно висновку експерта, надані на експертизу кущі рослин є рослинами роду коноплі і відносяться до рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається в промислових цілях.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, винним себе визнав повністю та підтвердив факт вчинення ним вказаного злочину при викладених вище обставинах. У вчиненому щиро кається.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, як обвинувачений ОСОБА_3 визнав фактичні обставини справи, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, суд вважає їх встановленими та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.310 КК України, як незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості понад п`ятдесят рослин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його особу, а саме те, що він раніше судимий за вчинення корисливого злочину, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, офіційно не працює, за даними КНП "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради знаходиться на обліку у лікаря-нарколога, на психіатричному обліку не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо, як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді, складеної Центральним районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області, з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 01.02.2023 року за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки та на нього покладено обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25.05.2023 року вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 01.02.2023 року стосовно ОСОБА_3 в частині кваліфікації змінено. Виключено з вироку кваліфікуючу ознаку "повторність". ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, а саме: за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та з покладенням визначених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України обов`язків.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Згідно висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі №199/1496/17, кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч.4 ст.70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст.75 КК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 остаточне покарання з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за ч.2 ст.310 КК України більш суворим за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 01.02.2023 року.

Однак, встановивши в судовому засіданні такі обставини, як щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його критичне ставлення до скоєного, що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення, відсутність негативних наслідків від вчиненого, суд на підставі ч.ч.1, 2 ст.66 КК України, визнає ці обставини пом`якшуючими і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину. Встановлені обставини свідчать про те, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що буде відповідати принципу розумності та справедливості і буде необхідним і достатнім видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 15.06.2021 року №СЕ19/115-21/8124-НЗПРАП) в сумі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) грн 66 к..

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 01.02.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 /трьох/ років з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 15.06.2021 року №СЕ19/115-21/8124-НЗПРАП) в сумі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) грн 66 к..

Речові докази:

117 кущів рослин по зовнішнім ознакам схожих на кущі рослин роду коноплі, передані в камеру зберігання речових доказів ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області знищити.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1