ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 21-з/803/45/24 Справа № 201/8749/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 пророз`яснення ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року, постановленої за результатом розгляду апеляційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, повернуто прокурору.

Не погодившись з прийнятим рішенням прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задоволено, скасовано ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року щодо ОСОБА_5 і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

14 травня 2024 року за вх.№11-20410 та 15 травня 2024 року вх.№11-20672 від обвинуваченого ОСОБА_5 надійшли заяви про роз`яснення ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року, постановленої за результатом розгляду апеляційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року.

Як слідує зі змісту заяв обвинувачений ОСОБА_5 просить роз`яснити: яким чином, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що положення статей 338-340 КПК України направлені на зміну правової кваліфікації та/або обсягу обвинувального акту, якщо саме під час судового розгляду будуть виявлені якійсь нові фактичні обставини кримінального правопорушення, а не для виправлення очевидних недоліків обвинувального акта, які вже в ньому містяться з моменту направлення обвинувального акту до суду та підлягають перевірки судом в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України; як може обвинувачений реалізувати своє право на захист, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України у зв`язку із відсутністю викладу фактичних обставин та їх правильного відображення враховуючи той факт, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків сторони обвинувачення, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист; як може обвинувачений реалізувати своє право на захист, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку з чим незрозуміло, що ставиться в обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_5 в конкретному обвинувальному акті; як може обвинувачений реалізувати своє право на захист, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України у зв`язку із відсутністю викладу фактичних обставин та їх правильного відображення; як може обвинувачений реалізувати своє право на захист, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку з чим незрозуміло що ставиться в обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_5 в конкретному обвинувальному акті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та прокурора, перевіривши надані матеріали провадження, дослідивши мотиви заяв обвинуваченого про роз`яснення судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що заява обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 380 КПК України передбачено, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст. Судове рішення повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що воно є доступним для сприйняття, дохідливим, таким, що не припускає варіантності свого тлумачення. Суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду. Суд може лише, змінивши форму викладення, більш повно, чітко і зрозуміло навести ті частини рішення, що породжують певні труднощі для однозначного сприйняття. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України у мотивувальній частині підлягає зазначенню суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається, встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю або суперечливістю викладених у ньому висновків, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.

При роз`ясненні судового рішення більш повно і зрозуміло здійснюється виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносяться зміни до рішення по суті і не розглядаються ті питання, які не були предметом судового розгляду.

При цьому якщо заявником порушується питання про зміну рішення або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

В ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року чітко, зрозуміло, логічно та послідовно викладено суть принятого рішення, з посиланням на норми закону.

У заявах обвинуваченого про роз`яснення рішення не зазначається, що саме в ньому є незрозумілим, у чому полягає ця незрозумілість, які припускаються варіанти тлумачення тих чи інших формулювань саме рішення апеляційного суду.

Крім того, зазначені у заявах обвинуваченого доводи фактично зводяться до незгоди останнього з прийнятим рішенням, а зі змісту заяв вбачається, що обвинуваченим порушується питання про роз`яснення мотивів його прийняття, що призведе до внесення до нього нових даних, а тому суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином апеляційний суд вважає, що ухвала Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року є чіткою за змістом, не містить положень, які викликають протиріччя, та носить зрозумілий характер, а відтак приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяв обвинуваченого ОСОБА_5 щодо роз`яснення судового рішення.

Керуючись положеннями ст.ст. 380, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяв обвинуваченого ОСОБА_5 пророз`яснення ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року, постановленої за результатом розгляду апеляційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3