Номер провадження №1-кп/641/251/2024 Справа №641/4183/20
УХВАЛА

20 березня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 16.01.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають матеріали за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

При дослідженні письмових доказів, захисником обвинуваченої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимими наступних доказів: протоколу проведення слідчого експерименту від 28.03.2019 року в частині участі та наданні пояснень ОСОБА_6 в слідчому експерименті в якості свідка; протоколу проведення слідчого експерименту від 19.04.2019 року за участю ОСОБА_6 в якості свідка. В обґрунтування клопотання зазначає, що у вищевказаних слідчих експериментах приймала участь ОСОБА_6 в якості свідка, яка в подальшому отримала статус підозрюваної та обвинуваченої у цьому ж кримінальному провадженні, що є порушенням ч. 3 ст. 87 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання захисника не заперечував.

Обвинувачена в судовому засіданні клопотання захисника підтримала в повному обсязі.

Потерпіла в судовому засіданні проти клопотання захисника не заперечувала.

Заслухавши думку учасників справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Частинами 1 та 2 статті 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2012 р. № 223-1446/0/4-12 «Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», визначено, що докази, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими. В листі визначено, що зазначене правило застосовується й щодо доказів, отриманих унаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Таким чином, процесуальний закон не визначає чіткого переліку підстав для визнання доказу очевидно недопустимим, і клопотання про очевидну недопустимість може бути заявлено з будь-яких підстав порушення порядку отримання доказів, у тому числі у зв`язку з істотним порушенням прав і свобод людини. В свою чергу єдиним критерієм, яким суд повинен керуватися при визнанні чи невизнанні доказу недопустимим на стадії судового розгляду, є критерій очевидності недопустимості, який полягає у відсутності сумніву в тому, що було порушено КПК України, і таке порушення може бути встановлено судом відразу під час огляду доказу та не потребує проведення додаткових дій, зокрема дослідження всіх доказів.

Суд вважає обґрунтованими доводи захисника обвинуваченої щодо очевидної недопустимості наступних доказів: протоколу проведення слідчого експерименту від 28.03.2019 року в частині участі та наданні пояснень ОСОБА_6 в слідчому експерименті в якості свідка; протоколу проведення слідчого експерименту від 19.04.2019 року за участю ОСОБА_6 в якості свідка, оскільки у вказаних слідчих експерименту приймала участь ОСОБА_6 в якості свідка, яка в подальшому була визнана підозрюваної та обвинуваченою по вказаному кримінальному провадженні, а тому вищевказані докази є очевидно недопустимими.

Керуючись ст.ст. 84-87, 89, 91, 369, 371, 372, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати очевидно недопустимими доказами:

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.03.2019 року в частині участі та наданні пояснень ОСОБА_6 в якості свідка;

- протокол проведення слідчого експерименту від 19.04.2019 року за участю ОСОБА_6 в якості свідка.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1