н/п 1-кс/490/1678/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8764/20
У Х В А Л А

10 травня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 18.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000345 від 04.12.2020 року за ознаками ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 18.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000345 від 04.12.2020 року за ознаками ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку з неефективно проведеним досудовим розслідуванням, відсутності належних та достатніх доказів стосовно винуватості його сина ОСОБА_5 у вчинені даного кримінального правопорушення.

Вказує, що просив прокурора провести повторну комплексну судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу на вирішення якої поставити перелік питань вказаних у клопотанні про непогодження із закриттям кримінального провадження від 01.07.2023 року. Крім того, у вказаному клопотанні вважав необхідним продовження кримінального провадження у зв`язку з необхідністю реабілітації померлого.

Звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.08.2023 року постанову прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 25.07.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000345 від 04.12.2020 року, було скасовано у зв`язку з незгодою батька померлої особи із закриттям кримінального провадження та необхідності реабілітації померлого.

Проте, прокурор повторно, не враховуючи рішення суду, з аналогічних підстав, постановою закрила кримінальне провадження.

Зазначає, що прийнята слідчим постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, передчасною та відповідно такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що отримав вказану постанову поштою 10 квітня 2024 року звичайним листом.

Скаржник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі.

В судовому засіданні прокурор просила відмовити в задоволенні скарги, вважала постанову законною та обґрунтованою.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження вважаю, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Миколаївської обласної прокуратури знаходилося кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000345 від 04.12.2020 року за ознаками ч.2 ст.286 КК України.

25.07.2023 року процесуальним керівником - прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000345 від 04.12.2020 року за ознаками ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , стосовно якого зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчинені кримінального провадження, однак не повідомлено про підозру у зв`язку зі смертю.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.08.2023 року постанову прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 25.07.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000345 від 04.12.2020 року, було скасовано у зв`язку з незгодою батька померлої особи ( ОСОБА_4 )із закриттям кримінального провадження та необхідності реабілітації померлого.

Проте, за аналогічних обставин, без продовження досудового розслідування та врахування вказівок слідчого судді, процесуальним керівником - прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 повторно 18.03.2024 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000345 від 04.12.2020 року за ознаками ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , стосовно якого зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчинені кримінального провадження, однак не повідомлено про підозру у зв`язку зі смертю.

Пункт 5 ч.1 ст.284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі смерті особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого

Тобто, у розумінні вимог п.5 ч.1ст.284 КПК України у разі прийняття рішення про закриття кримінального провадження з цих підстав, орган досудового розслідування повинен з`ясувати, чи є провадження необхідним для реабілітації померлого.

Згідно матеріалів кримінального провадження, батько померлої особи - ОСОБА_4 направив прокурору клопотання від 01.07.2023 року про непогодження із закриттям кримінального провадження та вважав необхідним продовження кримінального провадження у зв`язку з необхідністю реабілітації померлого.

Так, одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного й неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, то смерть особи позбавляє сенсу подальше провадження щодо можливо вчиненого нею кримінального правопорушення. Померла особа не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, тому смерть особи, яка підозрюється, обвинувачується в учиненні кримінального правопорушення, виключає постановку питання про її кримінальну відповідальність. Це відповідає вимогам ст. 61 Конституції України, згідно з якою юридична відповідальність особи має індивідуальний(особистий) характер. Єдиним винятком із такої ситуації є випадок, коли провадження необхідне для реабілітації померлого.

З позиції КПК України, реабілітація померлого - це можливість доведення невинуватості померлого в учиненні кримінального правопорушення шляхом продовження кримінального провадження щодо нього після його смерті, що здійснюється за ініціативи інших осіб.

Закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч.1 ст. 284 КПК України належить до нереабілітуючих підстав, тобто означає, що відносно особи зібрано достатньо доказів, які підтверджують учинення нею діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, однак в силу певних обставин подальше провадження виключається. Враховуючи цю обставину, можливість продовження кримінального провадження щодо померлого є позитивним явищем, оскільки дає шанс на встановлення істини в провадженні -винуватості або невинуватості цієї особи.

З позиції КПК України, реабілітація померлого - це потенційна можливість доведення невинуватості померлого в учиненні кримінального правопорушення шляхом продовження кримінального провадження щодо нього після його смерті. Фактичним моментом виникнення права на реабілітацію померлої особи є її смерть.

Висновком експерта №3641 від 05.12.2020 року, встановлена смерть ОСОБА_5 , 1996 року народження, внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді численних переломів кісток скелету з пошкодженнями внутрішніх органів, що ускладнились шоковою реакцією організму.

Юридичним моментом у цій ситуації було би звернення близьких родичів померлої особи як безпосередньо, так і через захисників до слідчого чи прокурора із заявою про бажання продовжити провадження в інтересах реабілітації померлого. У цій ситуації доцільніше говорити «про кримінальне провадження щодо померлого». Кримінальне провадження щодо померлого полягає в продовженні досудового розслідування за ініціативи його близьких родичів з метою встановлення істини у справі-його винуватості чи невинуватості. Це повністю відповідало би презумпції невинуватості ( ч. 1 ст. 17 КПК України), коли кожна «особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили». У разі, якщо провадження щодо померлої особи завершиться прийняттям постанови (ухвали) про закриття провадження за реабілітуючими підставами або ухваленням виправдувального вироку, тоді виникатиме право на її реабілітацію - на реабілітацію померлого. Останнє полягає в тому, що на підставі офіційного визнання необґрунтованості й незаконності кримінального переслідування близькі родичі померлого мають право на поновлення його всіх порушених (обмежених) прав, відшкодування (компенсацію) завданої шкоди.

Частиною 2 статті 9 КПК України передбачено, що слідчий під час досудового розслідування зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також ті обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз положень ст. 284 КПК України свідчить про те, що у випадку смерті особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру, підозрюваного чи обвинуваченого під час досудового слідства кримінальне провадження підлягає закриттю на стадії досудового слідства. Якщо на цій стадії виникає необхідність реабілітації померлого, то в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, після чого прокурор звертається до суду з обвинувальним актом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, сторона померлої особи заперечувала проти закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 з передбачених п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України нереабілітуючих підстав.

Зі змісту скарги, клопотання від 01.07.2023 року про непогодження батька померлої особи ( ОСОБА_4 )із закриттям кримінального провадження, пояснень прокурора, наданих в судовому засіданні, вбачається, що родичі померлого, заперечували проти закриття кримінального провадження за п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, та наполягали на продовженні кримінального провадження з метою реабілітації померлої особи.

Виходячи із аналізу положень кримінально-процесуального закону, якщо близькі родичі померлого заперечують проти закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, воно має бути продовженим у загальному порядку.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». (Алексахін проти України п.55).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова про закриття кримінального провадження, скасуванню.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу скаржника на те, що вимоги, яким повинна відповідати скарга, визначені нормами КПК України. Крім того, загальними вимогами до мови документа є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.

Положеннями ч. 1 ст. 11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. При цьому, як убачається із ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тобто на практиці в деяких випадках це може зумовити необхідність ухвалення рішень, які прямо не передбачені КПК України.

Згідно позиції ВС, зазначені в скарзі висловлювання на адресу прокурорів, суддів та суду є образливими, а апеляційна скарга, що містить такі висловлювання, є неприйнятною. Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

КПК України не містить окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання. Водночас заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства. Беручи до уваги вищезазначені положення нормативно-правових актів та практику ЄСПЛ, ВС дійшов висновку, що використання в тексті апеляційної скарги неприпустимих та образливих висловлювань на адресу прокурорів, судів та суддів вказує на таке зловживання (Постанова ККС ВС у справі № 264/6844/20 (провадження № 51-572км21).

Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 18.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000345 від 04.12.2020 року за ознаками ч.2 ст.286 КК України,.

Ухвали слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначені в ст.309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1