Справа № 333/1739/20
Провадження №1-кп/333/52/24
ВИРОК

Іменем України

20 травня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0002070 від 21.06.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, одруженого, який має вищу освіту, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

- за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

20.06.2019 року в період часу з 21-00 години до 22-00 години, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на першому поверсі під`їзду АДРЕСА_2 , з мотивів наявних особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тримаючи у руці предмет, який має колючо-ріжучі властивості, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, наніс вище вказаним предметом не менше одного удару в область лівої сідничної ділянки потерпілого ОСОБА_8 . Внаслідок вказаних умисних дій, згідно з висновком експерта №339/к від 15.10.2019 потерпілому ОСОБА_8 спричинено колото-різані поранення лівої сідничної ділянки з ушкодженням нижньої сідничної артерії, розвитком після травматичної нейропатії лівого сідничного нерва з порушенням провідникової функції та розвитком легкого парезу лівого стегна, що кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості, які не були небезпечними для життя та спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, що кваліфікується як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

3. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав повністю. Суду пояснив, що до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ніякого відношення не має. 20.06.2019 року вранці він пішов на роботу, з якої повернувся десь о 18-00 годині. Повечеряв і десь о 19-00 годині пішов із племінницею ОСОБА_9 (їй тоді було 12 років) на стадіон. Повертаючись назад близько 20-00 годині біля будинку побачили потерпілого, який спілкувався із ОСОБА_10 . Вони з племінницею піднялися до квартири, він зайшов до своєї кімнати і почав працювати з документами. Більш ніж за годину до нього у кімнату зайшла мати і повідомила, що прийшли співробітники поліції. Не чув їх приходу, адже двері у кімнату були зачинені. Коли він вийшов до них, вони повідомили про інцидент, який стався із ОСОБА_8 , і що останній вказує на нього як на особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження. Це його здивувало, адже він увесь час знаходився вдома. З потерпілим познайомилися у 2001 році. Бачилися рідко, відносини рівні, неприязні до нього не відчуває, фінансових взаємовідносин не було. Чому потерпілий його обмовляє йому невідомо. Проти цивільного позову заперечує у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд постановити виправдувальний вирок, адже не доведена вина його клієнта у вчиненні кримінального правопорушення. Так, не знайдено знаряддя вчинення кримінального правопорушення, не спростовано алібі ОСОБА_3 , який під час нападу на потерпілого перебував вдома.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що 20.06.2019 року після 21-00 години він повертався зі стоянки автомобілів і біля будинку зустрів сусідку ОСОБА_10 , з якою поговорив десь 10-15 хвилин. В цей час повз них пройшов ОСОБА_3 з племінницею і зайшов у під`їзд. Після розмови із сусідкою почав рухатися до свого під`їзду, де на лавці побачив ОСОБА_3 , який зашнуровував шнурки. Далі, коли йшов по сходинкам почув що хтось йде позаду. Повернувся і побачив ОСОБА_3 , який швидко наближався до нього та наніс чимось гострим тілесне ушкодження. На його зауваження він не реагував і завдав ще два ножових поранення в ногу. Коли він почав кричати, ОСОБА_3 сказав, що він обіцяв його підрізати і вбити, і пішов вверх по сходах. При цьому обтер ніж об шорти, склав його і побіг без будь-яких пояснень. Він був у шоковому стані, почав спускатися, на виході з під`їзду нажав кнопку виклику охорони. На вулиці побачив сусідку ОСОБА_10 і попросив викликати швидку. Далі приїхали охорона, поліція, швидка. На швидкій його відвезли у 5 міську лікарню, де зробили дві операції. У лікарні знаходився 26 днів, потім 3 рази проходив у лікарні реабілітацію. Щодо взаємовідносин і з обвинуваченим пояснив, що останнього знає з 2001 року як сусіда, який мешкає на 3-му поверсі навпроти його квартири. До 2018 року вони спілкувалися адекватно. Потім обвинувачений почав звинувачувати його, що він за ним слідкує. Через тиждень зустрів на вулиці, вибачився і повідомив, що був втомлений. Потім така ж ситуація знову повторилася. І знову потім обвинувачений вибачався. Потім, наприкінці 2018 року почав ломитися до нього у двері і кричати, що вб`є. Зі слів сусідів йому стало відомо, що обвинувачений також і їм погрожував і звинувачував у тому, що вони слідкують за ним і його сім`єю. Щодо конфлікту потерпілий на запитання учасників додатково пояснив, що відразу було два удари, потім третій. При цьому при третьому ударі замах був в область шиї і голови, але він ухилився. У обвинуваченого був розкладний ніж, лезо довжиною приблизно 10 см. ОСОБА_3 був одягнутий у футболку світло-сірого або білого кольору, шорти сірого кольору, кросівки. Обвинувачений з лікуванням не допомагав, вибачення не попросив. Внаслідок вказаних обставин, зухвалому не визнанні обвинуваченим ОСОБА_3 своєї провини, відсутності бажання відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду, потерпілий наполягає на суворому покаранню обвинуваченому у виді позбавлення волі. Поданий цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди в розмірі 472 300,00 гривень, та матеріальної шкоди у розмірі 3 106 гривень 78 копійок, потерпілий підтримав повністю. Зазначивши, що завдана йому шкода полягає у витратах на лікування, придбанні коштовних ліків іноземного виробництва, проходженні тривалого комплексу післяопераційної реабілітації та оздоровлення як на території України, так і за кордоном, фізичних стражданнях внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, змінах в організації власного побуту і життя родини.

Представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_12 просив суд визнати ОСОБА_3 винним, призначити суворе покарання, цивільний позов потерпілого задовольнити у повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні 16.11.2020 року свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що живе по сусідству із обвинуваченим і потерпілим. З останніми не товаришував. Влітку 2019 року в під`їзді будинку стався інцидент, потерпілому нанесли ножові поранення. Свідком події він не був, чув від сусідів, вранці побачив сліди крові в під`їзді. В 2019 році у нього сталася словесна перепалка із обвинуваченим, конфлікт спровокував останній.

Допитана у судовому засіданні 11.02.2021 року свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що живе у сусідньому під`їзді з під`їздом, де мешкають ОСОБА_3 і ОСОБА_8 , є головою ОСББ. Очевидцем події не була, але наступного ранку біля під`їзду бачила багато слідів крові. Потерпілого може охарактеризувати лише з позитивної сторони - інтелігентна, порядна людина. Про обвинуваченого нічого хорошого сказати не може. Поводить себе агресивно по відношенню до інших людей, люди у дворі його бояться, казав, що і з нею «розбереться», але пізніше коли буде час. Влітку 2019 року приблизно за три години до інциденту із ОСОБА_8 , вона знаходилася біля третього під`їзду. В цей час зі свого під`їзду вибігає ОСОБА_3 і забігає у 3-ій під`їзд. Подзвонив у двері квартири АДРЕСА_3 , запитав «де твій син?», і після того як той вийшов напав на нього. Мати останнього почала кричати, вийшли сусіди, і тоді ОСОБА_3 пішов до свого під`їзду. В березні 2020 року, коли вона біля під`їзду розмовляла із сантехніком, ОСОБА_3 накинувся на останнього і почав його бити. Розбив губу, з носа пішла кров. При цьому у нього з собою був ніж.

Допитаний у судовому засіданні 11.02.2021 року свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що у 2019 році він працював фельдшером на швидкій медичній допомозі Комунарського району. Влітку 2019 року після 21-00 години отримали виклик про ножове поранення. По приїзду побачили потерпілого, який знаходився біля під`їзду, надали швидку медичну допомогу і госпіталізували до 5 міської лікарні. По дорозі потерпілий розповів, що сусід ОСОБА_3 підійшов до нього ззаду та наніс ножові поранення, після чого знайомі викликали швидку. У кареті швидкої медичної допомоги потерпілий повідомив, що причину такої поведінки сусіда він не зрозумів, пройшов біля нього, привітався, підіймався додому. У потерпілого було три ножових поранення у сідницю, два з яких неглибоких, одне глибоке. Зрозумів що ножові так як рівні краї рани. Стан середньої тяжкості, втратив від 200 до 400 мл. крові, були сліди крові в під`їзді та біля під`їзду.

Допитана у судовому засіданні 01.12.2023 року свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що мешкала по сусідству із ОСОБА_3 і ОСОБА_8 Якось ввечері влітку 2019 року вона спілкувалася із останнім між 5 і 6 під`їздами будинку. На дворі ще було світло. Під час розмови із потерпілим не бачила щоб хтось заходив у під`їзд. Далі він пішов до себе додому у 5 під`їзд будинку, а вона залишилася спілкуватися із сусідкою. Після того як він зайшов до будинку, вона не бачила, щоб хтось заходив за ним. Під час розмови почула, що хтось кличе на допомогу. Це був ОСОБА_8 , який перебував біля під`їзду. Коли вона підійшла ближче, то побачила, що штанина була у крові. Відразу почали викликати швидку. Потім приїхали охорона, швидка і поліція. Між тим як він зайшов до під`їзду і вийшов минуло менш ніж 5 хвилин. З під`їзду ніхто не виходив. ОСОБА_8 повідомив, що це зробив ОСОБА_3 - його сусід. У потерпілого було поранення у сідницю. З ОСОБА_3 знайома тривалий час, адже навчалися в одній школі.

Також судом було допитано свідків сторони захисту - ОСОБА_19 і ОСОБА_9 .

Допитана у судовому засіданні 01.12.2023 року свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що ОСОБА_19 приходиться їй рідною бабусею, а ОСОБА_3 - рідним дядьком. Влітку 2019 року десь о 19-00 годині вона разом з дядьком пішла на турніки у парк. Там пробули приблизно 30 хвилин і біля 20-00 години повернулися додому. Після повернення зайшла у свою кімнату, дивилася телевізор і не виходила з неї до приїзду поліції. При цьому не чула щоб хтось виходив або заходив у квартиру. Двері у її кімнату були зачинені. У який одяг в той вечір був одягнений її дядько вона не пам`ятає.

Допитана у судовому засіданні 01.12.2023 року свідок ОСОБА_19 пояснила суду, що ОСОБА_3 приходиться їй сином. Влітку 2019 року у них гостювала її онучка - ОСОБА_9 . Десь о 19-00 годині її син з онукою пішли займатися на турніках, які знаходяться на стадіоні. Повернулися приблизно о 20-00 годині і після цього увесь вечір були вдома. Син перебував у своїй кімнаті, вона в той час була на кухні. Приблизно за півгодини після їх повернення прийшли співробітники поліції. Вона відкрила їм двері, в подальшому з ними спілкувався її син. З потерпілим у них нормальні взаємовідносини, він є сусідом навпроти на поверсі. На запитання щодо квартири повідомила, що вона складається з трьох кімнат, з кухні вихід із квартири не простежується, з кухні вхідні двері у квартиру не видно. У який одяг в той вечір був одягнений її син вона не пам`ятає.

Крім показів потерпілого, свідків сторони обвинувачення, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Із відповіді Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 11.07.2019 року №10336/41/32/03-2019 встановлено, що на запит слідчого Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 від 07.07.2019 року надано відеозапис події, зафіксованої на нагрудну камеру (том.2 а.с.12).

В судовому засіданні досліджено додаток до даної відповіді, яким є лазерний диск із відеозаписом події здійсненого на нагрудну камеру АР_00051 з 21:36:03 години до 21:56:03 години. На відеозапису зафіксована бесіда поліцейського з ОСОБА_3 , який одягнений у футболку сірого кольору. Він повідомив, що бачив потерпілого останній раз біля під`їзду, коли той розмовляв з жінкою, ніяких тілесних ушкоджень ому не наносив. З переглянутого відеозапису простежується наявність неприязних відносин між обвинуваченим і потерпілим (том.2 а.с.13).

Із протоколу огляду від 20.07.2019 року встановлено, що 20.07.2019 року слідча Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 , в присутності двох понятих, провела огляд CD-R диску «Маximus» об`ємом 700 МВ, який надано з архіватору мовлення інформаційної служби «102 УІЗ ГУНП в Запорізькій області», де міститься два файли аудіо запису. Під час прослуховування аудіо запису у судовому засідання встановлено, що у 5 міську лікарню надійшло повідомлення від сусідки, що ОСОБА_8 отримав ножове поранення, в 21-30 у під`їзді сусід вдарив три рази, та по лінії 103 надійшло повідомлення про ножове поранення ОСОБА_8 , повідомив самостійно (том.2 а.с.16, 18).

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 21.06.2019 року, встановлено, що ОСОБА_8 звернувся до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення чоловіком на ім`я « ОСОБА_3 », який приблизно о 21-00 годині у під`їзді будинку завдав ударів гострим предметом, схожим на ніж, в область сідниць (том.2 а.с.19-20).

Із протоколу огляду місця події від 20.06.2019 року з ілюстраційною таблицею до нього, встановлено, що 20.07.2019 року слідча Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_25 , на підставі повідомлення потерпілого в присутності двох понятих, за участі спеціаліста, провела огляд місця події яким є частина місцевості розташована біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_4 та під`їзд даного будинку в ході якого нічого не вилучено, але було виявлено сліди речовини бурого кольору на асфальті та підлозі в під`їзді (том.2 а.с.21-23).

Із протоколу огляду предмету від 05.07.2019 року встановлено, що 05.07.2019 року слідча Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 , в присутності двох понятих, за участі потерпілого ОСОБА_8 провела огляд речей які потерпілий добровільно видав в ході додаткового допиту під заяву від 05.07.2019 року, які в подальшому було визнано речовими доказами, оскільки містили на собі сліди РБК (том.2 а.с.25-28).

За висновком експерта №553 про проведення судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_8 , закінченої 12.08.2019 року, експерт прийшов до таких висновків: 1) було виявлено 3-и рани лівої сідничної ділянки, що інтерпретовані лікарями як колото-різані, що були об`єднані під час проведення первинної хірургічної обробки; 2) давність утворення даних тілесних ушкоджень не суперечить терміну вказаному освідуваним та даним, викладеним у медичній документації (20.06.2019 року); 3) кількість тілесних ушкоджень в сідничній ділянці потерпілого описана лікарями є характерною для 3-х окремих травматичних впливів предмета (предметів), що володіють колюче-ріжучими властивостями; 4) взаєморозташування потерпілого та нападника могло бути будь-яким за умови доступності лівої сідничної ділянки ОСОБА_8 для безпосереднього травматичного впливу (впливів) (том.2 а.с.32-34).

За висновком експерта №339/к (за матеріалами справи), закінченої 25.11.2019 року, у ОСОБА_8 виявлені колото-різані поранення лівої сідничної ділянки з ушкодженням нижньої сідничної артерії, розвитком післятравматичної нейропатії лівого сідничного нерва з порушенням провідникової функції (підтвердженим інструментальним дослідженням) та розвитком легкого парезу лівого стегна, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, які не були небезпечними для життя та спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день). Тілесні ушкодження утворились не менш ніж від трьох травматичних впливів. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 , утворились від дії предмету, що володіє колючо-ріжучими властивостями. Враховуючи характер (колото-різані рани) тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 , утворення їх від дії «власної руки» виключається. Судово-медичних даних, які б вказували на утворення даних тілесних ушкоджень від падіння з висоти власного зросту, не виявлено. В цілому, дана травма не є характерною для утворення за вказаним механізмом (том.2 а.с.60-72).

За висновком експерта №219/к (за матеріалами справи), закінченої 30.09.2019 року, між механізмом виникнення тілесних ушкоджень в ділянці лівої сідниці (три рани) у ОСОБА_8 , за даними експертизи та умовами і механізмом їх виникнення за показами потерпілого (протокол додаткового допиту потерпілого від 05.07.2019 року), має місце збіг за локалізацією (ділянка лівої сідниці) та характером травматичного предмету (колото-ріжучий). Тому комісія вважає, що можливість виникнення ушкоджень у ОСОБА_8 за умов, на які він вказує в протоколі додаткового допиту від 05.07.2019 року, не виключається (том.2 а.с.84-91).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 10.08.2019 року встановлено, що слідчим, у присутності двох понятих та експерта, з фіксацією на цифрову відеокамеру «Panasonic HC-V260» проведено слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 (том.2 а.с.92-96).

Із додатку до протоколу проведення слідчого експерименту від 10.08.2019 року яким є CD-R диск, який досліджено в судовому засіданні, встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 10.08.2019 року. Зокрема, потерпілий показав механізм нанесення обвинуваченим йому тілесних ушкоджень, зазначив факт агресивної поведінки ОСОБА_3 по відношенню до нього і інших людей, які мешкають у будинку, постійні погрози з його боку. Також зауважив, що після нанесення тілесних ушкоджень обвинувачений сказав фразу: «Я говорил что убью тебя, и вот» (том.2 а.с.97).

У судовому засіданні також оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 (том.2 а.с.98-103).

У суду немає сумнівів у психічному стані обвинуваченого ОСОБА_3 і суд вважає його осудним.

Крім того, під час судового слідства було досліджено докази сторони захисту на підтвердження міцності соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: копії свідоцтв про народження ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копію диплому про вищу освіту з освітнім рівнем «магістр фізичного виховання та спорту, викладача вищих навчальних закладів, керівника спортивно-масової та туристичної роботи» та інші документи що характеризують ОСОБА_3 (том.2 а.с.138-147).

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Покази потерпілого щодо нанесення ОСОБА_3 йому тілесних ушкоджень є послідовними і відповідають матеріалам справи. Так, відразу після отриманих тілесних ушкоджень, перебуваючи у шоковому стані потерпілий повідомив свідку ОСОБА_10 , що ножове поранення завдав ОСОБА_3 . Згодом, у кареті швидкої допомоги, повідомив відповідну інформацію лікарю ОСОБА_15 , який підтвердив це під час допиту у судовому засіданні. Вказував ОСОБА_8 на обвинуваченого і під час допиту та проведення слідчого експерименту. Покази потерпілого, який впізнав в особі, яка нанесла йому тілесні ушкодження, свого сусіда по будинку Долю ОСОБА_3 , не спростовані стороною захисту. Судом не встановлені причини за якими потерпілий може оговорювати обвинуваченого. Крім того, свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що після отримання тілесних ушкоджень потерпілим і приїздом співробітників поліції жодна незнайома особа не покидала під`їзду будинку. За висновками судомо-медичних експертиз утворення отриманих потерпілим тілесних ушкоджень від дії «власної руки» виключається, їх виникнення можливе за умов, на які вказує останній в протоколі додаткового допиту від 05.07.2019 року.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого, що під час отримання потерпілим тілесних ушкоджень він перебував вдома, з квартири не виходив. Так, допитані свідки захисту - ОСОБА_19 і ОСОБА_9 повідомили суду, що ОСОБА_3 не перебував постійно у полі їх зору. ОСОБА_19 перебувала на кухні, з якої вихід із квартири не простежується, вхідні двері у квартиру не видно. ОСОБА_9 перебувала у окремій кімнаті із зачиненими дверима. Отже, покази цих свідків не можна покласти в основу спростування обставин, викладених в обвинувальному акті. Покази обвинуваченого суд вважає такими, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, його стан здоров`я - на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, соціальні зв`язки - одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, позитивну характеристику з попереднього місця роботи (том 2 а.с.143). Також суд приймає до уваги негативні характеристики за місцем проживання, про що надано побутова характеристика, колективне звернення мешканців ОСББ «Коммунаровець-5» та листи-звернення до поліції (том 1 а.с.92-100).

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч.2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. Також при виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді обмеження волі на певний строк в межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

При цьому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України, не досягне своєї мети, визначеної ст.50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений раніше не притягався до кримінальної відповідальності, суд вважає за можливе призначити йому покарання за ч.1 ст.122 КК України не в максимально допустимих межах дозволених КК України.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

По справі потерпілим заявлено цивільний позов. Розглядаючи заявлений потерпілим до обвинуваченого цивільний позов про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з такого.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної ОСОБА_8 матеріальної шкоди, суд виходить з такого.

Зі змісту цивільного позову вбачається, що потерпілий просить суд стягнути на його користь з обвинуваченого грошові кошти у розмірі 3106,78 гривень, витрачені на лікування, на підтвердження чого надав суду фіскальні чеки.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріальна шкода у розмірі 3106,78 гривень - витрачені ОСОБА_8 грошові кошти на лікування - знайшла своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження та підтверджується відповідними чеками, наданими суду цивільним позивачем. У зв`язку з цим, суд вважає вимоги ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого понесеної ним матеріальної шкоди у вигляді витрачених коштів на лікування у розмірі 3106,78 гривень обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд виходить з такого.

Згідно ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Оцінюючи вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди, яка оцінена ним в розмірі 472300,00 гривень, суд виходить з характеру та обсягу фізичних страждань потерпілого, що виникли в результаті протиправних дій обвинуваченого, моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, морально-психологічного хвилювання у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, принципів виваженості та справедливості, враховує те, що потерпілий ОСОБА_8 в результаті заподіяних обвинуваченим тілесних ушкоджень поніс фізичні страждання, тривалий час знаходились у лікарні, змінив звичний спосіб життя. Виходячи з досліджених судом доказів, суд вважає, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_8 , пережив сильні фізичні, душевні та психологічні страждання, як безпосередньо під час нападу, відчуваючи приниження та стрес від здійсненого нападу та безпідставної агресії обвинуваченого щодо нього, так і після інциденту через побоювання за стан свого здоров`я, перебування на лікуванні, час витрачений на оздоровлення та відновлення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень.

Щодо інших питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, суд вбачає за необхідне зазначити наступне.

За відсутності відповідних клопотань запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної силу не обирати.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком суду законної сили та приведення вироку до виконання.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошову суму у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 3106 (три тисячі сто шість) гривень 78 копійок.

Речові докази:

- CD-R диск об`ємом пам`яті 700 Мб, з написом «Maximus» з двома аудиозаписами з архіватору мовлення «102», долучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

- чоловічі штани темно синього кольору, чоловічу футболку блакитного кольору, чоловічі труси чорного кольору, чоловічі туфлі на шнурках темно-зеленого кольору, розмір 43, які упаковано до картонної коробки і передано на відповідальне зберігання до камери схову Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, - повернути потерпілому ОСОБА_8 за належністю.

Арешт на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений згідно ухвали судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16.02.2020 року, задля забезпечення цивільного позову ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1