СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1604/24 ун. № 759/4365/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання слідчого Святошщинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні ЄРДР за № 0000776 від 27.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вказане клопотання прокурора про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження ЄРДР № 0000776. Клопотання обґрунтовується тим, що, як встановлено досудовим розслідуванням, певні речі виявлені 28 лютого 2024 року на місці огляду події (ділянка місцевості за адресою: м. Київ, вул. Крамського, 4), виявилися предметом кримінального правопорушення, а відтак і речовими доказами, що з урахуванням правил п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є підставою для накладення арешту на ці речі.

До клопотання подані матеріали на підтвердження його обґрунтованості.

Також слідчий подав письмову заяву, в якій просить подане клопотання розглянути у його відсутність та через його достатню обґрунтованість задовольнити це клопотання у повному обсязі.

Слідчий суддя вважає за необхідне розгляд даного клопотання у відсутність власників майна, арешт на яке ініційовано слідчим (ч. 2 ст. 172 КПК України).

Не прибуття сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду поданого клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК України), а тому згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час його розгляду слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали поданого клопотання, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, дослідивши викладені у клопотанні доводи, надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а також належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, яке може бути використано як докази у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість заявленого клопотання, що відповідає завданню кримінального провадження, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Святошщинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні ЄРДР за № 0000776 від 27.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно згідно з протоколом огляду місця події ділянки місцевості за адресою: м. Київ, вул. Крамського, 4 за участю гр-на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: чек договір 24, аркуш паперу договір страхування № DОНО364000475, куртку чорного кольору марки «LTB», розмір S, а також сумку через плече червоного кольору з написом «Brunitti».

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6