Провадження № 1-кп/643/431/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001295 від 21.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

1.20.09.2004 року Фрунзенським районним судом м.

Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до обмеження волі строком на 3 роки, звільнений від відбування покарання з

випробуванням строком на 1 рік;

2. 18.07.2005 року Фрунзенським районним судом м.

Харкова за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі

строком 2 роки 3 місяці, звільнений 09.08.2005 року з

Харківського СІЗО на підставі ухвали Жовтневого

районного суду м. Харкова від 01.08.2006 умовно-

достроково на невідбуту частину покаранням строком

покарання 1 рік 17 днів;

3. 29.07.2008 оку притягнуто до кримінальної

відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, постановою

Комінтернівського районного суду м. Харкова від

08.10.2008 року провадження закрите на підставі ч. 4 ст.

309 КК України;

4. 03.03.2010 року притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.07.2010 року провадження закрите на підставі ч. 4 ст. 309 КК України;

5. 25.03.2011 року Комінтернівським районним судом м.

Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців

позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з

випробуванням строком на 3 роки;

6. 27.12.2011 року Київським районним судом м. Харкова

за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений 15.01.2015 року з Хролівської ВЦ Харківської області №140 на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 15.01.2015 умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 3 місяці 3 дні;

7. 04.12.2015 року Комінтернівським районним судом м.

Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця

позбавлення волі, звільненого 14.09.2018 року з

Дергачівської ВК №109 на підставі ухвали Дергачівського

районного суду Харківської області від 06.09. 2018 на

невідбуту частину покарання строком 11 місяців 16 днів;

8. 17.12.2020 року Комінтернівським районним судом м.

Харкова за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 70 КК

України до 4 років позбавлення волі,

9. 01.06.2021 року Комінтернівським районним судом м.

Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України

до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2020 року приблизно о 12:00 год., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні закладу «Обласного наркологічного диспансеру», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де збирався стати на облік, зайшов до порожнього кабінету, де побачив на столі мобільний телефон ТМ «Samsung A-10», який залишила без нагляду медична сестра вказаної установи ОСОБА_6 , та не зачиняючи двері кабінету, вийшла з нього. Тоді, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, непомітно для останньої та оточуючих, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зайшов до кабінету, де зі столу таємно взяв мобільний телефон «Samsung A-10», в корпусі чорного кольору, належний потерпілій ОСОБА_6 , вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 43 від 03.11.2020 року 1 950, 00 гривень, після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , спрямованих на таємне викрадення мобільного телефону «Samsung A-10», потерпілій ОСОБА_6 було спричинено матеріальну шкоду на суму 1 950, 00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав у повному обсязі. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також обвинувачений вказав, що по закінченню досудового розслідування у повному обсязі ознайомлений з матеріалами кримінального провадження і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Крім того обвинувачений пояснив, що показання надає добровільно.

Враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням даних, які характеризують його особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у статті 50 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття), відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Надаючи оцінку особі обвинуваченого суд також зазначає, що він не працює, суспільно-корисною працею не займається, вдовець, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває з 2008 року на обліку у лікаря-нарколога, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, останній раз вироком Комінтернівсьокого районного суду м. Харкова від 01.06.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, що свідчить про стійкі нахили обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, його небажання підкорюватися встановленим правилам поведінки та бути повноцінним членом суспільства.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України застосовуючи принцип часткового складання призначених покарань остаточно призначити йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом частково складання покарань за цим вироком та вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.06.2021 року.

На переконання суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою. Саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно листа ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25) від 16.02.2024 № 22/4/12-1468/01-24 ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.06.2021 року. Початок строку покарання 02.02.2021 року.

У зв`язку з цим, строк відбування ОСОБА_4 покарання за цим вироком слід рахувати з 02.02.2021 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом частково складання покарань за цим вироком та вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.06.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання за цим вироком рахувати з 02.02.2021 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речовий доказ мобільний телефон «Samsung A10 SM-A105F» чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , переданий згідно розписки на зберігання потерпілій ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили вважати повернутим законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1