Провадження № 1-кс/638/2226/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001232 від 11.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, -

встановив:

До слідчого судді звернувся прокурор з клопотанням, в якому просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0082, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001232 від 11.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом умисного, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби (зловживання службовим становищем), що спричинило тяжкі наслідки. Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 90 від 06.07.1992 ОСОБА_5 , призначено на посаду начальника відділу земельних ресурсів Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області.

Відповідно до п.4 Положення «Про Дергачівський районний відділ земельних ресурсів», затвердженого начальником Харківського обласного головного управління земельних ресурсів 12.05.2003 основними завданнями відділу є участь у реалізації державної політики у сфері регулювання земельних відносин; участь у розробленні та здійсненні заходів щодо розвитку ринку земель; організація та ведення державного земельного кадастру відповідно до законодавства; організація і здійснення землеустрою та моніторингу земель; участь у розробленні та виконанні загальнодержавних і регіональних програм у сфері використання та охорони земель, здійснення землеустрою та моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру.

Згідно з п.5 Положення, відділ відповідно до покладених на нього завдань: реалізує державну політику та вносить обласному головному управлінню земельних ресурсів пропозиції щодо вдосконалення законодавства з питань регулювання земельних відносин, розпорядження землями державної та комунальної власності, державного контролю за використанням і охороною земель, підвищення родючості ґрунтів та продуктивності земель, здійснення земель, ведення державного земельного кадастру; відповідно до законодавства готує та вносить на розгляд місцевої держадміністрації або органу місцевого самоврядування пропозиції щодо: справляння плати за землю; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад; організації і здійснення землеустрою та моніторингу земель; вирішення інших питань відповідно до законодавства; бере участь у виконанні загальнодержавних і регіональних програм у сфері використання і охорони земель, підвищення родючості ґрунтів, здійснення землеустрою та моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру, приватизації земельних ділянок; створює умови для раціонального та економічного обґрунтованого використання земель району; вносить обласному головному управлінню земельних ресурсів пропозиції щодо розроблення і здійснення організаційних, економічних, екологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, їх захист від шкідливого антропогенного впливу, підвищення родючості грунтів та продуктивності земель, забезпечення додержання режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; здійснює заходи щодо розвиту ринку земель; організовує розроблення, видачу і збереження бланків державних актів на право власності на земельну ділянку та державних актів на право постійного користування земельною ділянкою; здійснює у складі державного земельного кадастру державну реєстрацію земельних ділянок та вносить до нього відомості щодо об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельних ділянках; організовує виконання землевпорядних робіт та реалізацію плану земельно-господарського устрою; здійснює відповідно до законодавства моніторинг земель; бере участь у виборі земельних ділянко під розміщення об`єктів і споруд та вносить місцевій держадміністрації або органу місцевого самоврядування пропозиції щодо погодження місця їх розташування, викупу та вилучення земель, передачі земель у власність; здійснення землеустрою та моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру, реєстрація земельних ділянок.

Згідно з п. 10 Положення начальник відділу здійснює керівництво діяльності відділу, несе персональну відповідальність перед начальником обласного головного управління земельних ресурсів за винятком покладених на відділ завдань та функцій. Таким чином, ОСОБА_5 , відповідно до примітки 1. до ст. 364 КК України є службовою особою, яка обіймає посаду в органах державної влади пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарчих функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Земельного кодексу України (у редакції на момент вчинення злочину) до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин у тому числі належить ведення державного земельного кадастру, у тому числі державної реєстрації земельних ділянок, здійснення землеустрою, моніторингу земель і державного контролю за використанням та охороною земель.

Також, згідно ст. 186-1 ЗК України для розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою, в районах та містах обласного значення, містах Києві та Севастополі функціонують постійно діючі комісії. До повноважень Комісії належить забезпечення погодження документації із землеустрою відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. До складу Комісії, серед інших входять уповноважені представники районного (міського) органу земельних ресурсів. Документація із землеустрою, погоджена Комісією, вважається такою, що погоджена органами, представники яких входять до її складу. Результати роботи Комісії оформлюються висновком, який підписується всіма її членами та скріплюється печатками органів, представники яких входять до її складу. У разі незгоди члена Комісії з погодженням документації із землеустрою він підписує висновок з поміткою "із зауваженнями" та додає до висновку Комісії свій висновок із викладом цих зауважень. Положення про Комісію та порядок її роботи затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Підставою відмови у погодженні документації із землеустрою може бути невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 7 ст. 186-1 ЗК України).

Відповідно до п. 1 «Типового положення про комісію з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 №1420 Комісія з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - комісія), є постійно діючим органом, утвореним районною та міською держадміністрацією - у районах і мм. Києві та Севастополі, міською радою - у містах обласного значення.

Пунктом 2 вказаного положення передбачено, що Комісія у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, а також указами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції і законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами та нормативними документами, прийнятими відповідно до законів України, та цим Положенням.

Згідно із п. 3. до повноважень комісії належить надання висновків про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або місця розташування об`єкта.

Пунктом 14 визначено, що Головою комісії є представник територіального органу Держземагентства.

Голова комісії забезпечує скликання і проведення засідань комісії, проводить її засідання, звертається в разі потреби до органу, який утворив комісію, з клопотанням про внесення змін до її складу.

Так, 11.04.2007, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем проведення засідання за адресою: АДРЕСА_1 , , розглянув проект землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_4 земельної ділянки із земель запасу в приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області.

Згідно проекту вказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер: :04:002:0082, площа 1,9936 га, мета використання: землі сільськогосподарського призначення (для ведення особистого селянського господарства), землекористувачі за рахунок яких відводиться земельна ділянка: землі запасу сільськогосподарського призначення та землі лісогосподарського призначення державної власності.

Разом з тим, земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0082 накладається на землі лісогосподарського призначення кварталу 364 Дергачівського лісництва державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», знаходяться у постійному користуванні цього підприємства та фактично відноситься до земель лісогосподарського призначення, у тому числі з урахуванням положень п. 5 розділу VIII «Прикінцевих положень» Лісового кодексу України, п. 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986. При цьому жодних погоджень щодо вилучення вказаних земельних ділянок із земель лісового фонду підприємством не надавалось.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 56, ч. 4 ст. 84 ЗК України на землі лісогосподарського призначення розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування або у власність. Зокрема громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність виключно замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» №610-р від 10.04.2008, встановлено заборону на вилучення лісових земельних ділянок, їх передачу у власність та оренду зі зміною цільового призначення.

Крім того, вказаний проект землеустрою розроблений з порушенням вимог ст.ст. 116, 118, 122, 123,124,134, 186 Земельного кодексу України, ст.ст. 22, 23, 24, 25, 29, 30, 34, 50 Закону України «Про землеустрій», Порядку № 677, Порядку № 174 Еталону 1999, п. 8 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Незважаючи на вказані порушення вимог законодавства, допущені під час складання та оформлення проекту землеустрою, які носять очевидний характер, ОСОБА_5 , маючи достатній освітній рівень, життєвий та професійний досвід, будучи фахівцем у галузі застосування земельного законодавства України, а також володіючи професійною обізнаністю у питаннях надання у власність земельних ділянок, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на зловживання службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди для себе використовуючи службове становища, діючи всупереч інтересам служби, разом з невстановленою особою в ході проведення досудового розслідування в інтересах третіх осіб, розглянувши вказаний проект землеустрою, як голова та погодив висновок Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою №07/0062 від 11.04.2007 згідно із яким земельна ділянка, що відводиться за проектом землеустрою «щодо відведення гр. ОСОБА_4 земельної ділянки із земель запасу в приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області», надається за рахунок земель запасу державної власності, та за цільовим призначенням віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Вказаний висновок №07/0062 від 11.04.2007 по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та проект землеустрою «щодо відведення гр. ОСОБА_4 земельної ділянки із земель запасу в приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області» стали підставою для винесення розпорядження головою Дергачівської районної державної адміністрації від 26.02.2008 №170, яким затверджено вказаний проект землеустрою та передано безоплатно громадянину ОСОБА_4 у власність земельну ділянку загальною площею 1,9936 га із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення (пасовища) площею 1,1962 та 0,7974 га (чагарники) із зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області. Вказаною особою 18.03.2008 року було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серія: ЯД, номер 028561.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комплексної судової експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи №3210/3211 від 29.05.2024, виконаної Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0082, станом на дату відведення у власність гр. ОСОБА_4 , складає 726 620,00 грн., без урахування ПДВ.

Таким чином, наведені протиправні дії призвели до незаконного вилучення з державної власності земель лісогосподарського призначення, які знаходяться у постійному користуванні ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» 0,7974 га, чим державі та користувачу заподіяно матеріальну шкоду на суму 726 620,00 грн., що згідно з приміткою до ст. 364 КК України є тяжкими наслідками.

Згідно з Державним актом на право власності на земельної ділянки серія ЯД № 028581 на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування виникають сумніви у законності правочину, тому не накладення арешту на земельні ділянки може зашкодити подальшому встановленню істини по кримінальному провадженню.

Також у органу досудового розслідування виникає необхідність накладення арешту шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, здійснювати будівельні роботи, змінювати стан земельної ділянки, тому що є підстави вважати, що незастосування цього заходу, перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене чи пошкоджене шляхом знищення, або реконструювання, а крім того вищезазначене майно є предметом та доказом злочину, оскільки у разі неприйняття вищезазначеного заходу можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на його знищення, що істотно може ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, призначення та проведення необхідних судових експертиз, зумовить труднощі чи неможливість виконання рішень суду в частині забезпечення цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене чи пошкоджене шляхом знищення, розібрання або реконструювання, а крім того вищезазначене майно є предметом та доказом злочину.

В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

У відповідності до ч.2 ст.172 КПК України інші особи не викликались в судове засідання.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

В провадженні СВ Харківського РУП №3 ГУНП України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0001232 від 11.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Шевченківською окружною прокуратурою міста Харкова.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001232 вбачається, що 11.06.2024 року до ЧЧ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області надійшов рапорт слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області про те, що службова особа відділу земельних ресурсів Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області вчинила дії, що призвели до незаконного вилучення з державної власності земель, які знаходяться на праві постійного користування у ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», чим заподіяно державі та зазначеному підприємству тяжкі наслідки.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його прокурором, склад майна, на яке просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що незастосування арешту саме в такий спосіб, про який просить прокурор, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що прокурором надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Також слідчий суддя враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст.174 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0082, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1