Провадження: № 1-кп/484/233/24
Справа: № 484/1721/24
Вирок

іменем України

15.04.2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 06.03.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Степківка Первомайського району, Миколаївської області, громадянки України, не працюючої, маючої середню освіту, не одружену, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої. Мобільний телефон: НОМЕР_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 с.185 КК України

встановив

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діяв на 03.03.2024.

03.03.2024 у вечірній час, ОСОБА_4 перебуваючи в гостях своєї рідної сестри ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_3 , знаходячись на кухні вищевказаної квартири, самостійно вживала алкогольні напої. Помітивши, що ОСОБА_5 , знаходиться у ванній кімнаті, ОСОБА_4 користуючись тим, що за нею ніхто не спостерігає та не чинить перешкоди її протиправним діям, пройшла до спальної кімнати зазначеної квартири, в котрій ніхто не перебував та знаючи точне місце зберігання коштів своєї сестри ОСОБА_9 , вирішила їх викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за нею ніхто не спостерігає та не може завадити її злочинній діяльності, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в період дії воєнного стану, із полиці столу, у спальній кімнаті, таємно викрала кошти в розмірі 1800 доларів США по 100 доларів кожною купюрою.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_5 матеріальний збиток в розмірі 1800 доларів США, який в перерахунку на суму грошових коштів валюти України, на момент вчинення крадіжки становив 68 488,56 грн., після чого з місця події зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України та визнає її винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом.

Обвинувачена в судовому засіданні свою вину визнала у повному обсязі, щиро покаялась, фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті не заперечувала, просила не позбавляти її волі.

Потерпіла в судовому засіданні відмовилась давати покази відносно свої рідної сестри, обвинуваченої ОСОБА_4 скориставшись правом визначеним в ст. 63 Конституції України, шкоду їй відшкодовано частково, просить не позбавляти ОСОБА_4 волі, покарання призначити відповідно до закону.

Суд роз`яснив учасникам процесу положення ч. 3ст. 349 КПК України. Судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд також пересвідчився в добровільності позиції сторін та не знайшов підстави вважати, що обвинувачена себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченій ОСОБА_4 міри покарання суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою, винна перебуває у сімейних відносинах та вчинення злочину в стані алкоголь ного сп`яніння.

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

При вивченні особи обвинуваченої судом встановлено, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання має позитивну характеристику, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась.

При призначенні покарання, суд також бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд, враховуючи ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, зокрема визнання вини, характер її поведінки під час досудового розслідування, що добровільно видала грошові кошти, які викрала, дала визнавальні покази, поведінку під час судового слідства, приходить до переконання, що обвинуваченій можливо призначити мінімальне покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі, з можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченій оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив

ОСОБА_4 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ залишити потерпілій.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та потерпілій.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя: