Дата документу 10.07.2024Справа № 554/7090/24
Провадження № 1-кс/554/7340/2024
У Х В А Л А

10 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000441 від 07 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на вилучені 11 пластикових частин від невідомого предмету, зовні схожі на пластиковий імітаційний боєприпас. Після проведення всіх необхідних слідчих дій 11 пластикових частин від невідомого предмету, зовні схожі на пластиковий імітаційний боєприпас, знищити.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання зазначив, що 06 липня 2024 року до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення, зі служби «102» про те, що 06 липня 2024 року, близько о 20 год 30 хв, невстановлена особа, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , виражаючись нецензурною лексикою з мотивів явної неповаги до суспільства що супроводжувалось особливою зухвалістю, дістав з кишені предмет зовні схожий на пластиковий імітаційний боєприпас, що використовується у симуляційних іграх, та кинув її в натовп, після чого предмет вибухнув білою невідомою речовиною.

За вказаним фактом СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області 07 липня 2024 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000441 за ч. 1 ст. 296 КК України.

Прокурор вказує, що 06 липня 2024 року в ході проведення огляду на відкритій місцевості поруч буд. АДРЕСА_1 у дворі виявлено та вилучено 11 пластикових частин від невідомого предмету, зовні схожі на пластиковий імітаційний боєприпаси, який було оглянуто в присутності понятих, вилучено та запаковано до спец. пакету «НПУ СУ» № PSP2232916 з відповідними написами та підписами.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що вилучені під час огляду 11 пластикових частин від невідомого предмету, зовні схожі на пластиковий імітаційний боєприпас, мають значення речових доказів, тобто є матеріальним об`єктом, який може бути використаний як доказ факту та обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи, що 11 пластикових частин від невідомого предмету, зовні схожі на пластиковий імітаційний боєприпас являється речовим доказом, з метою попередження уможливлення його знищення, приховання та інших дій, відповідно до ч. ч. 1 і 7 ст. 237 КПК України в ході проведеного огляду, він був вилучений.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що вилучені в ході огляду 11 пластикових частин від невідомого предмету, зовні схожі на пластиковий імітаційний боєприпас мають значення речового доказу, враховуючи, що вони можуть бути використаний під час досудового розслідування для доказування обставин вчинення кримінального правопорушення, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, задля проведення ряду експертних досліджень, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на них арешту.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що постановою дізнавача СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області 11 пластикових частин від невідомого предмету, зовні схожі на пластиковий імітаційний боєприпаси, визнані речовими доказами в кримінальному провадженні.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

Прокурором доведено, що вилучене 06 липня 2024 року майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При цьому арешт названого майна надасть змогу провести з ним необхідні органу досудового розслідування експертні дослідження, висновки, одержані за результатами виконання яких слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна.

Разом із тим, в частині вимоги прокурора щодо знищення 11 пластикових частин від невідомого предмету, зовні схожих на пластикові імітаційні боєприпаси, після проведення всіх необхідних слідчих дій з ними, тобто вирішення питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

При цьому згідно із ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені 11 пластикових частин від невідомого предмету, зовні схожі на пластиковий імітаційний боєприпаси до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

В іншій частині в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_4