В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за №0000219 від 11.08.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Магдалинівка Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента

України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України №254/2023 від 01.05.2023).

Водночас 04 серпня 2023 року, близько 10 год. 58 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 перебував в АДРЕСА_2 , де на паркувальному місці для велосипедів помітив велосипед темно синього кольору, дамського типу «АИСТ» належного ОСОБА_6 , яка в цей час перебувала на базарі поблизу місця розташування велосипеду.

В цей час та місці у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненої в умовах воєнного стану, а саме зазначеного велосипеду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 04.08.2023 року близько 10 години 58 хвилин переконавшись, що його дії є таємними для оточуючих та за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану наблизився до зазначеного велосипеду та, сівши за його кермо, місце вчинення кримінального правопорушення покинув. Тим самим розпорядився викраденим майном, а саме зазначеним велосипедом на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1412 грн., 50 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину не визнав та суду пояснив, що він велосипед не крав, а помилково взяв, оскільки вважав, що це велосипед його дружини, який вона зазвичай ставить біля магазину «Візит», коли їде працювати на поле. Він був у стані алкогольного сп`яніння, тому переплутав. Напередодні вночі він посварився з дружиною. Вранці, приблизно о 4-30 годин дружина поїхала на велосипеді до школи, де їх забирала «Газель» на поле. Велосипед дружина зазвичай залишала біля магазину «Візит», закриваючи на цепок. Вранці він випив горілки, та пішов до магазину. Біля магазину побачив велосипед без цепку, який стояв на тому ж місці, де дружина зазвичай залишала свій. Він взяв велосипед та покотив його по вулиці, потім сів на велосипед та поїхав на ОСОБА_7 за алкогольними напоями, а потім поїхав додому, де заснув. Приблизно о 15 годині він прокинувся та побачив, що велосипед не його, злякався та закотив його у літній свинарник. У подальшому він добровільно повернув велосипед.

Показання ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо відсутності у нього умислу на крадіжку належного потерпілій ОСОБА_6 велосипеду, суд вважає неспроможними, оскільки вони є непослідовними та такими, що суперечать фактам, встановленим при судовому розгляді кримінального провадження та розцінює їх як захисну версію обвинуваченого, з метою уникнення відповідальності за скоєне, у зв`язку з чим показання обвинуваченого не можуть бути прийняти судом до уваги.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути кримінальне провадження у її відсутність. Міру покарання обвинуваченому просила обрати на розсуд суду, цивільний позов не заявляє.

Прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілої. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без її участі.

Незважаючи на невизнання провини, вина ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст.185 КК України підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України:

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 . У них є жіночий велосипед «Аист», на якому вона їздить на роботу. Вона працює у лікарні, а також підробляє на полях. 04 серпня 2023 року вона була на роботі в полі, велосипед вона залишила біля магазину «Візит», зачиненим на замок. По приїзду з поля, вона забрала свій велосипед та приїхала додому. Коли приїхала додому, чоловік був п`яний, іншого велосипеда вона не бачила, чоловік нічого не пояснював. Через декілька днів, коли вона була на роботі у лікарні, приходили поліцейські, повідомили, що її чоловік вкрав велосипед біля магазину. Коли вона повернулася з роботи та спитала у чоловіка про це, він їй сказав, що переплутав велосипеди, а вона почала кричати, казала, щоб він повернув велосипед. Чоловік пішов з будинку, куди, вона не бачила, та через деякий час прикотив велосипед. Вона зателефонувала до поліції, приїхали поліцейські та чоловік добровільно видав їм цей велосипед;

- протоколом огляду місця події від 04.08.2023 року з фототаблицею, відповідно до якого слідчим за участю потерпілої ОСОБА_6 . оглянута відкрита ділянка місцевості, яка розташована поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 , та встановлено, що біля магазину розташована металева конструкція для установки велосипедів. Зі слів потерплої, понад стіни поблизу даної конструкції знаходився її велосипед марки «Аист», з прикріпленою в передній частині корзинкою чорного кольору, який на момент огляду відсутній (а.с.71-72);

- протоколом огляду місця події від 11.08.2024 року з фототаблицею, відповідно до якого слідчим оглянутий та вилучений темно-синій велосипед марки «Аист», із закріпленою спереду корзиною чорного кольору, який був добровільно виданий ОСОБА_4 поза межами будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Як пояснив обвинувачений, вказаний велосипед він викрав поблизу магазину , який розташований по АДРЕСА_2 (а.с.73-77).

- висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 14.08.2023 року №3627, відповідно до якого ринкова вартість з урахуванням зносу, бувшого у використанні велосипеду, темно-синього кольору, дамського типу, марки «АИСТ», з встановленою спереду корзиною, який перебуває у технічно справному стані, без механічних ушкоджень, станом на 04.08.2023 становить 1412,50 грн. (а.с.79-84);

- протоколом огляду місця події від 16.08.2023 року, відповідно до якого слідчим було вилучено 4 відеофайли з відеозаписами камер відеоспостереження, розташованих в смт.Магдалинівка, з зоною дії поблизу продуктового магазину «Візит» по вул.Центральній, які мають відповідні номери №1 та №18 за період часу 04.08.2023 року з 10:50:00 по 11:10:00 (а.с.85);

- протоколом огляду від 16.08.2023 року, відповідно до якого слідчим у присутності понятих проведено огляд DVD-R диску з відеозаписами з камер відеоспостереження, що розташовані в смт.Магдалинівка по вул.Центральній та вул.Лівобережній за 04.08.2023 року в період часу з 10:50:00 по 11:10:00, на яких зафіксовано обставини викрадення ОСОБА_4 велосипеду з місця розташування велосипедів біля магазину «Візит». Вказані відеозаписи були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, при цьому суд переконався, що на відеозаписах зображений саме ОСОБА_4 (а.с.86-87).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.08.2023 року з відеозаписом його проведення, відповідно до якого в ході проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 у присутності понятих та захисника, на місці розповів про обставини викрадення ним велосипеду з місця для паркування велосипедів біля магазину «Візит» по вул.Центральна у смт.Магдалинівка, а також вказав на місце, звідки він його викрав, пояснивши, що 04.08.2023 року з самого ранку він перебував вдома, де вживав спиртні напої. Близько 10 години він пішов пішки до центру смт.Магдалинівка, проходячи повз магазину «Візит» він помітив на місці паркування велосипедів велосипед дамського типу марки «АИСТ» темно синього кольору, який не був замкнений до зазначеного місця. Вийшовши з приміщення магазину, у нього виник умисел, на крадіжу вищевказаного велосипеду, та він переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до велосипеду, сів на нього і хутко на ньому залишив місце вчинення злочину, та направився в сторону пров.Набережний в смт.Магдалинівка, а далі до свого місця мешкання. Велосипед він заховав на території покинутого подвір`я по АДРЕСА_3 , для того, щоб його в подальшому продати та отримати кошти. А вже 11.08.2023 року видав добровільно його працівникам поліції (а.с.91-92).

Суд приймає до уваги показання, які надані ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту та вважає їх правдивими, оскільки вони підтверджуються і іншими дослідженими судом доказами, зокрема показаннями свідка ОСОБА_8 , відеозаписами з камер відеоспостереження, протоколами огляду місця події.

Доводи обвинуваченого про те, що він переплутав велосипед, який належить потерпілій ОСОБА_6 з велосипедом, який належить його дружині, ОСОБА_8 , суд вважає неспроможними, оскільки вони спростовуються показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, який вказав, що велосипед потерпілої не був пристебнутий до металевої конструкції, а його дружина завжди залишає велосипед пристебнутим; показаннями свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що 04.08.2023 року залишила велосипед біля магазину «Візит», при цьому пристебнула його до металевої конструкції на замок, а після повернення з роботи, велосипед залишався біля магазину. Крім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений повернув велосипед тільки 11.08.2023 року, тобто через тиждень після його викрадення, що також спростовує показання обвинуваченого у судовому засіданні в частині відсутності у нього умислу на крадіжку.

Суд визнає, що зазначені докази по справі зібрані у порядку і відповідно до вимог Закону, є належними, допустимими та достатніми для постановлення вироку.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, а також особу обвинуваченого, який не судимий, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, групи інвалідності не має, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, за місцем мешкання характеризується формально.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Разом з цим, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілої, яка у своїй заяві не наполягала на суворому покаранні, а також думку прокурора в судових дебатах, який просив призначити покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом зазначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №3627 від 14.08.2023 року у сумі 200 грн., що підтверджується звітом про фактичні затрати на проведення експертизи (а.с.78).

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373- 374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо протягом зазначеного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останнього.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи у сумі 200 (двісті) грн.

Речові докази:

- 2 оптичних диска формату DVD-R з відеозаписами з камер відеоспостереження та відеозаписом слідчого експерименту зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- велосипед темно-синього кольору, дамського типу, марки «АИСТ» з встановленою спереду корзиною, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити потерпілій за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1