Справа № 346/2420/23
Провадження № 1-кп/346/230/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000104 від 26.04.2023 р. відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Коломия Івано-Франківської області, українки, громадянки України, розлученої, на утриманні одна малолітня дитина, з вищою освітою, депутатом не обиралася, інвалідом не являється, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, розлученого, на утриманні одна малолітня дитина, з вищою освітою, депутатом не обирався, інвалідом не являється, працює директором ТОВ "Торговий дім Євро Нафта", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 18.04.2023 року близько 20:40 годин перебуваючи перед дитячим розважальним центром «Hubba Бубба», що в АДРЕСА_4 , де на грунті тривалих неприязнених відносин в ході словесного конфлікту із ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання нанесла останній декілька ударів правою долонею в ділянку обличчя. Своїми діями ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження у вигляді синця на обличчі в межах лівої орбітальної ділянки.

ОСОБА_7 18.04.2023 року близько 20:40 годин перебуваючи перед дитячим розважальним центром «Hubba Бубба», що в АДРЕСА_4 , де на грунті неприязнених відносин в ході словесного конфлікту із Кузьмин ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання наніс останній один удар правою ногою в ділянку сідниць. Своїми діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_4 удар , який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала, пояснила, що 18.04.2023 вона в компанії рідних світкувала день народження сина в дитячому розважальному центрі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». В закладі також перебувала потерпіла з чоловіком та сином. Весь час перебування в закладі потерпіла поводила себе зухвало, показувала обвинуваченій непристойні жести та надсилала смс-повідомлення неприємного змісту, на які обвинувачена не відповідала. Один раз потерпіла підійшла до чоловіка обвинуваченої ОСОБА_7 та розмовляла з ним. До цього між нею та потерпілою був конфлікт, який став причиною такої поведінки потерпілої. Близько 20:00 святкування завершилося. Вони викликали таксі, яке відвезло частитну гостей та повернулося за ними. Першим із закладу вийшов ОСОБА_7 та разом з таксистом поклав в машину подарунки та кульки, потім вийшли вона із сином та сусідка ОСОБА_11 із донькою. В цей час потерпіла вийшла із авто та стрімко підійшла до неї, вчипилася у волосся та повалила на землю, одночасно наносячи їй удари ногами. Їх намагалися розборонити сусідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , але не вдавалося. Після того, як потерпілу відтягнули від неї, водій таксі намагався посадити потерпілу в автомобіль, але вона знову вийшла і все продовжилося. Потерпіла підходила до неї перша, висловлювала погрози та нецензурно сварилася і, щоб попередити повторний напад на себе, бо вона опасалася, що потерпіла знову завдасть їй шкоди, вона схапала потерпілу за руки, стримуючи її, та один раз нанесла удар правою долонею по обличчю потерпілі, після чого отримала удар в голову від потерпілої і впала на землю. Весь конфлікт відбувався на майданчику перед закладом між двома машинами. Поведінка потерпілої вказувала на те, що вона не налаштована припинити конфлікт мирно. Весь час за бійкою спостерігали малолітні діти, її син та донька сусідки ОСОБА_12 , які були перелякані та плакали. Її сина пізніше завели в заклад, а дівчинка залишилася біля своєї матері на вулиці. Під час цієї сутички обвинувачена намагалася зайти в заклад, де перебував її син, але двері були зачинені, пізніше вона зайшла туди. Навіть після приїзду поліції, яку викликали працівники закладу, потерпіла та її чоловік не припинили агресію та намагалися завдавати удари їй та ОСОБА_7 під час сутички вона не бачила, де перебував ОСОБА_7 та що він робив. Вважає, що діяла в межах необхідної оборони. Цивільний позов ОСОБА_4 не визнала, просила в задоволені позовних вимог відмовити.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав. Від дачі показів відмовився в порядку ст..63 Конституції України, в судових дебатах та останньому слові заявив, що діяв в межах необхідної оборони. Цивільний позов ОСОБА_4 не визнав, просив в задоволені позовних вимог відмовити.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини у вчинені кримінальних правопорушень, їх вина знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи, та підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 18.04.2023 року вона з двома дітьми та бувшим чоловіком ОСОБА_14 знаходилася в розважальному центрі «Hubba Бубба», що в АДРЕСА_4 . Там же були обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . У потерпілої з ОСОБА_15 тривалі неприязні стосунки через те, що ОСОБА_15 мала стосунки з її чоловіком. ОСОБА_15 протягом всього часу перебування в закладі викрикувала в її сторону непристойні слова та показувала жести, а вона у відповідь писала смс-повідомлення ОСОБА_15 з проханням припинити агресивно себе поводити, а також підійшла до ОСОБА_16 і просила його поговорити з дружиною. Близько 20:40 вона з родиною залишила розважальний центр, всі сіли в автомобіль та чекали поки дитина доїсть солодощі. В цей час із закладу вийшла ОСОБА_15 і потерпіла вирішила підійти до неї поспілкуватися, сказати щоб вона припинила її принижувати. Коли підійшла ближче, між ними виник словесний конфлікт, і вони вчепилися одна одній у волосся. Коли вона не очікувала, ОСОБА_16 наніс їй 2 удари по голові та один удар ногою по сідницях. ОСОБА_15 в ході суперечки нанесла їй один удар в обличчя, після того вона у відповідь нанесла удар в обличчя ОСОБА_15 . Крім того, ОСОБА_16 наносив удари в голову її чоловікові і останній був без свідомості. Коли вона хотіла підійтидо свого чоловіка, який лежав біля машини без свідомості, ОСОБА_15 знову схопила її за волосся, а ОСОБА_16 наніс їй удар в голову. Очевидцями цих подій був водій таксі та знайома обвинувачених. В ході конфлікту таксист один раз силоміць садив її в автомобіль, але після цього конфлікт продовжувався. Вона перша не наносила нікому удари, тільки у відповідь. Працівники закладу викликали поліцію, які припинили дії обвинувачених, але затримали її чоловіка. Під час цієї сутички її діти перебували в машині, були дуже налякані та в подільшому стали боятися за її життя та здоров`я. Після цієї сутички вона в лікарню не зверталася, лежала вдома з сінцями на обличчі та нозі, відчувала біль в тілі чотири дні. Після того, як ОСОБА_15 написала на неї заяву до правоохоронних органів, і вона також заявила про побиття її ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Цивільний позов підтримала, просила його задовольнити.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 її сусіди. 18.04.2023 вона з дитиною була запрошена на день народження сина обвинувачених до розважального центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в АДРЕСА_4 . В закладі перебувала потерпіла Кузьмин ОСОБА_18 . Конфлікту між ОСОБА_15 та Кузьмин в закладі вона не бачила. Близько 20:30 вона разом з ОСОБА_15 та дітьми виходили із закладу, щоб їхати на таксі додому. В цей момент із машини, що стояла поруч із таксі вийшла Кузьмин та підійшла до них, зі словами «ну що матрьошка» вчепилася у волосся ОСОБА_15 та повалила її на землю, де вони тримали одна одну за волосся. Все відбулося дуже швидко, вона намагалася підняти ОСОБА_15 , підійшли ОСОБА_16 і таксист та також намагалися розборонити жінок. З Кузьмин ОСОБА_18 був її чоловік ОСОБА_19 , якого ОСОБА_16 просив допомогти розборонити жінок. Пізніше вона бачила, як ОСОБА_15 вдарила Кузьмин по обличчю, після чого Кузьмин сильно вдарила ОСОБА_15 і та впала на землю. Як ОСОБА_16 наносив удари Кузьмин вона не бачила. Вся сутичка тривала не довго, весь час всі учасники знаходилися перед розважальним центром, її дитина все бачила та дуже налякалася. Всього сутичок було 4-6, декілька раз розбороняли Кузьмин та ОСОБА_15 , але вони знову продовжували битися. Один раз таксист фізично скував Кузьмин та садив в машину, заспокоював її, але вона розпочинала знову, проявляла агресію. Коли приїхала поліція, Кузьмин і в їх присутності продовжувала викрикувати погрози.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що 18.04.2023 його товариш ОСОБА_16 попросив допомогти розвезти гостей з дня народження дитини з розважального центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в АДРЕСА_4 . Він відвіз одних гостей та повернувся за ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , їх сином та їх гостею з дитиною. Разом з ОСОБА_16 складав подарунки до багажнику і почув крики, вирішив, що це продовження розважальної програми. Потім побачив, що б`ються жінки, а саме ОСОБА_15 та Кузьмин, які вчепилися одна одній у волосся, повалилися на землю. Він почав їх розбороняти та відтягував Кузьмин від ОСОБА_15 , застосував силу, а саме скував її і посадив до машини. Де був ОСОБА_16 в цей момент він не бачив. Коли заштовхав Кузьмин до машини, помітив в машині хлопчика, який тихо сидів та грався в тетріс. На вулиці було двоє дітей, які налякалися і він їх намагався заспокоїти. Кузьмин вийшла з машини, в цей час був конфлікт між чоловіком Кузьмин та ОСОБА_16 . Всі учасники конфлікту були під впливом алкоголю, словесні перепалки були з усіх сторін, але саме Кузьмин наносила удари ОСОБА_15 та проявляла агресію. Всього було 4-5 сутичок, і він розбороняв Кузьмин та ОСОБА_15 . Навіть після приїзду поліції Кузьмин та її чоловік продовжували агресивну поведінку.

Письмовими доказами:

*Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 26.04.2023, відповдно до якого потерпіла ОСОБА_4 заявила, що 18.04.2023 близько 20:30 годин в АДРЕСА_4 поруч з дитячим розважальним центром « ОСОБА_21 » ОСОБА_22 та ОСОБА_23 під час словесного конфлікту завдали їй тілесного ушкодження та фізичного болю.

*Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.05.2023, відповдно до якого потерпіла ОСОБА_4 заявила, що 18.04.2023 близько 20:30 годин в АДРЕСА_4 поруч з дитячим розважальним центром в ході словесного конфлікту ОСОБА_22 завдав їй фізичного болю, наніс удар правою ногою в ділянку сідниць, не спричинив тілесного ушкодження.

*Висновком судово-медичного експерта №51 від 27.04.2023, відповідно до якого:

- у потерпілої ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, а саме: сінець на обличчі в межах лівої орбітальної ділянки, синець в межах внутрішньої поверхні лівих гомілки та гомілково-ступневого суглобу, синець в межах зовнішньої поверхні лівої гомілки.

-Вазані тілесні ушкодження могли утворитися від щонайменш триразової дії (від ударів або тиснень) в зазначені вище ділянки обличчя та лівої гомілки потерпілої тупих твердих предметів.

-З урахуванням локалізації, характеру та морфології наявних тілесних ушкоджень у потерпілої строк утворення вказаних тілесних ушкоджень може складати від 4-5 до 10-12 діб від моменту проведення СМЕ (27.04.2023 року), що не суперечить терміну спричинення тілесних ушкоджень потерпілій вказаному дізнавачем в описовій частині постанови (18.04.2023 року).

-Можливість утворення всіх наявних тілесних ушкоджень внаслідок одномоментного падіння потерпілої з вертикального чи близького до нього положення тіла на площині з ударом до її твердої поверхні виключається (а.пр.99).

*протоколом огляду відеозапису від 09.05.2023 року з камери відео спостереження, розміщеної на фасаді приміщення дитячого розважального центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в АДРЕСА_4 та самим відеозаписом, який складається із трьох відеофайлів, відповідно до яких на відео зафіксовані події, що відбулися на майданчику перед дитячим розважальним центром « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в АДРЕСА_4 18.04.2023 в період часу з 20:36:00 по 20:48:50. Так на відео зафіксовано майданчик перед дитячим закладом, на якому перебувають автомобілі, зокрема таксі марки «Опель» сірого кольору та автомобіль марки «Фольцваген» чорного кольору. Із закладу виходить обвинувачений ОСОБА_7 та разом із водієм таксі (свідок ОСОБА_20 ) складають речі в багажник автомобіля. 20:36:20 із закладу виходить обвинувачена ОСОБА_6 зі свідком ОСОБА_17 та двома малолітніми дітьми, в цей час із чорного авто виходить потерпіла ОСОБА_4 та цілеспрямовано направляєтся до них. 20:36:28 - потерпіла одразу хапає обвинувачену за волося та обидві тримаючи одна одну за волосся падають на землю, при цьому свідок ОСОБА_17 намагається відтягнути потерпілу від обвинуваченої. До них підходять ОСОБА_7 , чоловік потерпілої ОСОБА_14 та водій таксі (свідок ОСОБА_20 ) 20:37:12- ОСОБА_7 наносить 4 удари рукою в голову ОСОБА_14 , чоловікові потерпілої, той падає на землю, в цей час свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_17 намагаються відтягнути потерпілу від обвинуваченої. 20:37:28 свідок ОСОБА_20 тримає сзаду потерпілу, а обвинувачений ОСОБА_7 правою рукою наносить удар потерпілій по тулубу, 20:37:39 - обвинувачений ОСОБА_7 лівою рукою наносить удар в голову потерпілій через плече свідка сзаду. 20:37:40 свідок ОСОБА_20 , тримаючи потерпілу сзаду, веде її до авто, на зустріч підходить обвинувачена ОСОБА_6 та наносить удар потерпілій в обличчя та обидві хапають одна одну за волосся. 20:38:00 - свідок ОСОБА_20 силоміць заштовхує потерпілу до авто на переднє сидіння та закриває дверцята. Поруч стоять обвинувачена ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_17 та дитина. Обвинувачений ОСОБА_7 направляється до чоловіка потерпілої, який лежить на землі перед чорним автомобілем. 20:38:16 потерпіла виходить з автомобіля та направляється в сторону свого чоловіка, в цей час о 20:38:21 обвинувачена ОСОБА_6 хапає потерпілу за волосся та голову, а потерпіла у відповідь хапає обвинувачену, свідок ОСОБА_20 намагається їх розборонити. 20:38:24 сзаду потерпілої підходить обвинувачений ОСОБА_7 та наносить їй удар правою ногою в область сідниць та йде в протилежну сторону до автомобіля таксі. 20:38:44 - свідок ОСОБА_20 та сторонній чоловік розбороняють обвинувачену та потерпілу, розводять їх по різним частинам майданчика. В цей момент обвинувачений ОСОБА_7 повертається на місце, де перебувала потерпіла зі своїм чоловіком та о 20:38:54 наносить удар чоловікові потерпілої в голову, потерпіла наносить удар обвинуваченому ОСОБА_7 , а о 20:38:59 ОСОБА_7 наносить 2 удари в голову потерпілій правою та лівою руками та йде до таксі. На відео зафіксовано, що обвинувачена ОСОБА_6 та потерпіла емоційно спілкуються на відстані та о 20:39:34 потерпіла підходить до обвинуваченої, остання хапає потерпілу за руки та б`є правою рукою по обличчу потерпілої, потерпіла одразу у відповідь б`є обвинувачену правою рукою по обличчу, від чого обвинувачена падає на землю. Словесна суперечка триває. Учасники конфлікту не розходяться, періодично підходять один до одного, емоційно розмовляють, сідають в автомобілі та виходять з них. Конфлікт припиняється приїздом працівників поліції (а.пр.102-110, 111).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відповідно до вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до такого висновку.

Між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 відбувся конфлікт на грунті неприязнених відносин, агресію фізично розпочала потерпіла відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , в ході конфлікту одна одній завдавали удари, тягали за волосся. Отримання обвинуваченою легких тілесних ушкоджень у виді синців лівої гомілки, синців та садна правої сідниці, правого гомілкового суглобу та правого колінного суглобу підтверджується висновком судово-медичного експерта №44 від 19.04.2023 року (а.пр.169-170), долученого стороною захисту. В подальшому до нанесення ударів потерпілій приєднався обвинувачений ОСОБА_7 . Цей конфлікт припинявся неодноразово сторонніми людьми, а саме очевидцями події свідками ОСОБА_20 та ОСОБА_17 Конфлікт об`єктивно міг бути припиненим, оскільки учасники конфлікту неодноразово опинялися в різних частинах майданчику, мали можливість розійтися, зокрема сісти в автівки, зайти в приміщення закладу, однак конфлікт продовжувався далі з ініціативи обвинувачених, останні наносили удари потерпілій, що зафіксовано на відео з камери відеоспостереження (на 20:37:40, 20:38:21, 20:39:34 год. зафіксовано як обвинувачена ОСОБА_6 раптово завдає удари потерпілій ОСОБА_4 рукою в область обличчя, також на 20:37:28, 20:37:39, 20:38:24, 20:38:59 год. зафіксовано як обвинувачений ОСОБА_7 рукою наносить удар потерпілій по тулубу, удар рукою потерпілій в область голови, один удар ногою в область сідниць, правою та лівою руками удари потерпілій в обличчя). Нанесення обвинуваченою ОСОБА_6 удару в область обличчя потерпілої та обвинуваченим ОСОБА_7 удару в область сідниць потерпілої (що саме інкримінується останнім) відбувалося в момент, коли потерпіла не посягала на життя та здоров`я обвинувачених, не спрямовувала свої дії на завдання тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Обставини кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб завдання ударів, учасники конфлікту) підтвердили свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , які були очевидцями та безпосередньо брали участь в припиненні бійки між потерпілою та обвинуваченою. При цьому свідок ОСОБА_17 підтвердила нанесення обвинуваченою ОСОБА_24 , удар правою рукою в обличчя потерпілій ОСОБА_4 . Разом з тим покази свідків в частині того, що вони не бачили як обвинувачений ОСОБА_7 , наносив удари потерпілій суд розцінює критично, оскільки перебуваючи в епіцентрі подій вони об`єктивно не могли слідкувати за діями кожного з учасників, що не виключає нанесення Іщенком ударів потерпілій, що підтверджується відео з камери відеоспостереження. Крім того, висновком судово-медичної експертизи щодо кількості, характеру, морфології, локалізації, часу та механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілої підтверджується спричинення останній в ході подій, що стали предметом судового розгляду, легких тілесних ушкоджень у вигляді синців на обличчі.

Отже вина обвинуваченої ОСОБА_6 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій та обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю потерпілій і не спричинив тілесних ушкоджень беззаперечно доведена в судовому засіданні стороною обвинувачення.

Невизнання обвинуваченими своєї вини, суд оцінює критично, як намір уникнути відповідальності, оскільки їх покази щодо заподіяння ними потерпілій тілесних ушкоджень з метою захисту від протиправних посягань потерпілої, в межах необхідної оборони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст..36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Судом встановлено, і це чітко зафіксовано на відео з камери відео спостереження та підтверджується показами свідка ОСОБА_17 , що конфлікт розпочався з раптового нападу потерпілої ОСОБА_4 на обвинувачену ОСОБА_25 , дії обвинуваченої спрямовані на заподіяння нападниці шкоди в ході цього нападу суд розцінює як необхідну оборону, оскільки вона була достатня в даній обстановці для припинення посягання. Даний напад був припинений активними діями свідка ОСОБА_20 , який фізично скував нападницю-потерпілу та силоміць посадив її до автомобіля. Разом з цим, подальші події вказують на те, що конфлікт розпочався знову з нападу обвинуваченої ОСОБА_6 на потерпілу. Обвинувачена ОСОБА_25 наносила удар рукою в ділянку обличчя потерпілої, і обвинувачений ОСОБА_7 наносив удар ногою в ділянку сідниць потерпілої не обороняючись від її протиправних посягань, та не з метою припинити такі посягання потерпілої, а умисно, з метою завдання їй тілесних ушкоджень та завдання фізичного болю. Заподіяна потерпілій шкода не може характеризуватися як достатня в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якого не було. На це вказує тривалість конфлікту, розрив у часі між нападом потерпілої на обвинувачену ОСОБА_25 та нанесенням ударів потерпілій обвинуваченими, удари потерпілій наносилися обвинуваченими після припинення посягання потерпілої на обвинувачену ОСОБА_24 . Про відсутність ознак необхідної оборони з боку обвинуваченого ОСОБА_7 вказує розташування потерпілої по відношеню до нього під час завдання їй удару сзаду ногою в ділянку сідниць, в той час як обвинувачена ОСОБА_24 тримала потерпілу за волося і остання не представляла загрозу для будь-кого.

Отже, злочинні дії обвинуваченої ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст.126 КК України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесного ушклождження.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення в присутності малолітніх дітей.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення в присутності малолітніх дітей.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, при призначені покрання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України є кримінальним проступком, характер діяння і спосіб його вчинення, особу винної. Так суд враховує, що обвинувачена позитивно характеризується за імісцем проживання (а.пр.131), раніше не судима (а.пр.1126); не працює, її сімейний стан та наявність на утримані малолітної дитини 18.04.2018 р.н. (а.пр.116, 123), не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (а.пр.124,129). Суд враховує також ставлення обвинуваченої до вчиненого, а саме відсутність визнання своєї вини та каяття у вчинених діяннях. Крім того, при призначенні покарання суд бере до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявность однієї обтяжуючої покарання обставини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доцільним призначити обвинуваченій покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, що буде необхідним та достатнім для досягнння мети покарання не лише кари обвинуваченої за вчинене, а й буде слугувати для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченою так і іншими особами.

При призначені покрання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України є кримінальним проступком, характер діяння і спосіб його вчинення, особу винного. Так суд враховує, що обвинувачений позитивно характеризується за імісцем проживання (а.пр.130), раніше не судимий (а.пр.127); працює, його сімейний стан та наявність на утримані малолітної дитини 18.04.2018 р.н. (а.пр.117, 118, 123), не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (а.пр.125,128). Суд враховує також ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме відсутність визнання своєї вини та каяття у вчинених діяннях. Крім того, при призначенні покарання суд бере до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявность однієї обтяжуючої покарання обставини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу, що буде необхідним та достатнім для досягнння мети покарання не лише кари обвинуваченого за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим так і іншими особами.

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до вимог ст..100 КПК України.

Щодо цивільного позову.

Потерпіла ОСОБА_4 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування шкоди завданої злочином, в якому просила стягнути з кожного цивільного відповідача на її користь по 30000 гривень моральної шкоди, та понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 22000 грн.

Свої позовні вимоги потерпіла обґрунтовує тим, що в результаті неправомірних дій обвинувачених їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у спричиненні фізичних та моральних страждань, які позначилися на негативних змінах у її житті. Вона зазнала негативні преживання, тривогу, емоційну напругу, нервозність, почуття образи, обурення стрес та побоювання за стан свого здоровя, втратила сон та почуття спокою. Після нанесення їй обвинуваченою ОСОБА_6 ударів по обличчу в неї почалися зубні болі, у зв`язку з чим вона зверталася за медичною допомогою. Крім того, свідками даних подій стали її малолітні діти ОСОБА_26 2014 року народження та ОСОБА_27 2020 року народження, які зазнали сильного переляку та стресу, тепер бояться виходити із будинку та залишатися без неї, у зв`язку із чим вона зверталася за допомогою до дитячого психолога. Свої моральні страждання та заподіяну моральну шкоду оцінює в грошовому еквіваленті в 60000 гривень.

Відповідно до вимог ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми. Згідно п.5 вказаної постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно п.9 постанови розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Суд звертає увагу не те, що сторона, яка пред`являє вимоги відшкодування завданої їй моральної шкоди, не звільняється від обов`язку довести наявність такої шкоди, її розмір, надавши належні, допустимі та достовірні докази цього факту, у порядку встановленому процесуальними нормативно-правими актами.

Судом встановлено, що внаслідок вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень (проступків), потерпілій були спричинені тілесні ушкодження у виді синця на обличчі, а також завдано удару по сідницям, що завдало фізичного болю, а відтак їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, у зв`язку з ушкодженням її здоров`я. Крім цього, потерпіла у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї з боку обвинувачених зазнала душевних страждань, що також призвело до заподіяння їй моральної шкоди.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої про відшкодування їй моральної шкоди завданої кримінальним проступком, суд враховує рішення ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», в якому суд зазначає, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 р. в якому зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Враховуючи характер та обсяг фізичних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_4 , їх незначну тривалість, відсутність звернень потерпілої за медичною допомогою як безпосередньо після заподіяння їй тілесного ушкодження (а.пр.132), так і в подальшому, а також з урахуванням глибини душевних страждань, враховуючи обстановку заподіяння шкоди потерпілій та поведінку потерпілої, що передувала завданню їй ударів з боку обвинувачених, а також зважаючи на вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з кожного обвинуваченого на користь потерпілої по 10000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд враховує також правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц, відповідно до яких розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

При цьому суд вважає недоведеними, а відтак не бере до уваги твердження позивача щодо сильних зубних болів в наслідок заподіяння їй тілесного ушкодження в область обличчя та необхідності звернення за професійною медичною допомогою, оскільки дані обставини представленими матеріалами не підтверджуються. Крім того, позивачем не надано жодного доказу того, що її малолітні діти, які стали свідками її побиття обвинуваченими пережили стрес і потребували психологічної допомоги. Потерпілою не надано доказів звернення її за психологічною допомогою як для себе, так і для неповнолітнії дітей, а також не надано доказів активного громадського життя та неможливість його продовження через порушення нормальних життєвих зв`язків, не надано доказів порушення стосунків потерпілої з оточуючими людьми в наслідок дій обвинувачених.

Відповідно до ст..118 КПК України витрати на правову допомогу є одним із видів процесуальних витрат.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Стосовно вимоги потерпілої про стягнення з відповідачів процесуальних витрат, що складаються з витрат на правову допомогу в сумі 22000 грн. суд вважає, що такі витрати підтвердженні документально, а саме потерпрілою надано договір на надання професійної правничої допомоги від 21.06.2023 року №49-06/23 укладений потерпілою з адвокатом ОСОБА_5 , додаткова угода №1 до договору від 08.01.2024, акт приймання-передачі наданих послуг від 08.01.2024 року (із зазначенням опису послуг: складання цивільного позову та ведення кримінальної справи №346/2420/23 в суді 1 інстанції), фіскальний чек від 08.01.2024 про оплату 22000 грн. згідно договору №49-06/23 від 22.06.2022року. Тому суд вважає, що понесені потерпілою процесуальні витрати в сумі 22000 грн. документально підтверджені та підлягають стягненню на користь потерпілої з обвинувавених в рівних частках, а саме по 11000 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 129, 368, 373-376 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

- оптичний диск з відеозаписом з камери відео спостереження, - залишити при матеріалах даного кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) в якості відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень 00 коп., судові витрати на правничу допомогу в сумі 11000 (одинадцять тисяч) гривень 00 коп., всього 21000 (двадцять одну тисячу) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , в якості відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень 00 коп., судові витрати на правничу допомогу в сумі 11000 (одинадцять тисяч) гривень 00 коп., всього 21000 (двадцять одну тисячу) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя: ОСОБА_1