Справа № 487/3329/23
Провадження № 1-кп/487/362/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 року місто Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , особи, відносно якої вирішується клопотання, ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва клопотання захисника ОСОБА_4 та законного представника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження згідно ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки під час розгляду клопотання про застосування стосовно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000571 від 29.03.2023 року за ознаками складу діяння суспільно небезпечного характеру, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду міста Миколаєва перебуває клопотання про застосування стосовно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000571 від 29.03.2023 року за ознаками складу діяння суспільно небезпечного характеру, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

За змістом клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 29.03.2023 року керуючи автомобілем марки «FORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи на території АЗС «ОККО» за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ст. 122-4 КУпАП. Під час залишення місця ДТП ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «FORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на заступника командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Миколаївській області ОСОБА_7 , яка у форменому одязі перебувала попереду вищевказаного транспортного засобу. В результаті цього ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді поверхневих ран правої верхньої кінцівки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень кожне.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 КК України як опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків щодо охорони громадського порядку.

У судовому засіданні захисником та законним представником особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого злочину та закриття кримінального провадження згідно ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки. В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 після інкримінованого йому злочину неодноразово лікувався стаціонарно: з 25.04.2023 року по 19.05.2023 року та з 17.01.2024 року по 26.01.2024 року, був виписаний із стабільним психічним станом, у зв`язку з чим втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь. З лікуванням ОСОБА_6 зазнав таких змін, що унеможливлюють вчинення ним нового злочину. Вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є проступком і не спричинило тяжких наслідків. ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем мешкання характеризується позитивно, щиро розкаявся та сприяв його розслідуванню, запевнив суд, що в подальшому злочини вчиняти не буде; відсутні обставини, що обтяжують покарання.

ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та закриття провадження у зв`язку з відсутністю відповідних правових підстав. Зазначила, що ОСОБА_6 є особою, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру в порядку глави 39 КПК України, та підстави для закриття провадження, на які вказує сторона захисту, не підлягають застосуванню для справ даної категорії.

Потерпіла у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 48 КПК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Отже, статтею 48 КК України передбачено дві окремі самостійні підстави до звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки - коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Втратою діянням суспільно небезпечного характеру є або повна втрата ним суспільної небезпечності, або втрата її в такій мірі, за якої діяння через малозначність не може бути визнане судом кримінальним правопорушенням, оскільки воно не заподіяло і не здатне заподіяти істотну шкоди охоронюваним законом суспільним відносинам (ч. 2 ст. 11 КК України). Як правило, для кримінальних правопорушень із формальним складом заподіяння істотної шкоди законодавець пов`язує із самим фактом їх вчинення.

Така втрата може мати місце насамперед унаслідок швидких змін у тих чи інших сферах життя суспільства, за яких законодавець не встигає відповідним чином змінити ознаки складу кримінального правопорушення, ухвалити рішення про його декриміналізацію, за умови, що діяння, яке є суспільно небезпечним у момент його вчинення, може втратити цю властивість через зміни, що сталися у суспільстві, державі тощо.

Приписи ст. 48 КК України можуть застосовуватися і в разі, якщо після вчинення кримінального правопорушення обстановка змінилася таким чином, що внаслідок цього особа, яка його вчинила, перестала бути суспільно небезпечною, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що об`єктивно унеможливлюють вчинення цією особою нового кримінального правопорушення. Встановлення такої обстановки має значення для оцінювання її зміни і впливу на суспільну небезпечність даної особи під час кримінального провадження і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь.

Саме про таке застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, зазначено в постанові Верховний Суду від 06.12.2023 року у справі № 715/396/23, провадження № 51-3975км23.

Порядок здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру встановлено главою 39 КПК України

Згідно ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.

Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Згідно ч. 2 ст. 512 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до ч. 4 ст. 513 КПК України якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно висновку судової-психіатричної експертизи №107 від 12.05.2023 року, проведеної експертами Миколаївської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав та страждає на даний час шизотиповим розладом. З огляду на його психічний стан він не спроможний приймати участь в суді та під час слідчих дій. З огляду на психічний стан ОСОБА_6 до нього рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру надання стаціонарної психіатричної допомоги. Під час експертного дослідження встановлено, що ОСОБА_6 має порушення мислення, пізнання, емоцій та поведінкового контролю, проявляє відсутність критики до свого стану та скоєного суспільно-небезпечного діяння.

Згідно епікризу до стаціонарної історії хвороби №995/166 КНП «МОЦПЗ» ОСОБА_6 був доставлений до лікувальної установи бригадою ШМД в супроводі матері у зв`язку з погіршенням психічного стану та проходив лікування в період з 25.04.2023 року по 19.05.2023 року. За час та в результаті отриманого лікування психічний стан пацієнта поліпшився. Редукувалась агресія та частково негативізм. Став більш доступний контакту, вступає в бесіду, на запитання відповідає у заданій площині. Мислення формальне, з елементами паралогії та аутистичності. Маячних ідей активно не висловлює. Обмани сприйняття заперечує, спілкується активно з іншими пацієнтами. Когнітивні функції ослаблені. Зберігається анозологія. Сон та апетит достатні. Критика відсутня.

Згідно епікризу стаціонарної історії хвороби №195/44 КНП «МОЦПЗ» ОСОБА_6 поступив до лікувальної установи по направленню лікаря-психіатра КП в супроводі матері в зв`язку з необхідністю обстеження для РТЦК; проходив лікування в період з 17.01.2024 року по 26.01.2024 року. При виписці стан пацієнта залишився стабільним. Доступний контакту по суті. Орієнтований правильно та аутопсихічно. На запитання відповідає у заданій площині. Настрій рівний. Емоційно більше холодний. Мислення з рисами паралогічності, аморфності, тематичними зісковзуваннями. Поводить себе спокійно, дистанцію в бесіді тримає, агресивних тенденцій не проявляє. Маячних ідей активно не висловлює. Обмани сприйняття заперечує та поведінкою не виявляє. Когнітивні функції інтактні. Соматично стабільний. Сон та апетит достатні. Критика формальна. Видано акт обстеження здоров`я для РТЦК.

Клопотання сторони захисту про закриття провадження на підставі ст. 48 КК України не містить обґрунтування того, що в суспільстві чи державі відбулися такі зміни, що дають підстави сприймати опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків щодо охорони громадського порядку, як такі, що втратили суспільну небезпечність. Дані про те, що діяння ОСОБА_6 та його особа втратили свою суспільну небезпечність внаслідок зміни обстановки через те, що негативні наслідки, які настали від кримінального правопорушення, перестали існувати, не підтверджені належними та допустимими доказами. Повторна судово-психіатрична експертиза щодо стану здоров`я ОСОБА_6 з урахуванням отриманого лікування на момент розгляду поданого стороною захисту клопотання у даному кримінальному провадженні не проводилась та проти проведення такої експертизи сторона захисту заперечує.

Твердження щодо визнання ОСОБА_6 своєї вини не відповідають фактичним обставинам справи, під час розгляду даного клопотання судом не встановлено усвідомленого каяття ОСОБА_6 , який наявність в своїх діях суспільно-небезпечного діяння заперечував.

Крім того, визнання вини у повному обсязі, щире розкаяння, активне сприяння розкриттю кримінальних проступків в аспекті застосування приписів ст. 48 КК України не свідчать про наявність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, а притаманних такому звільненню змін, які свідчать про те, що особа втратила суспільну небезпечність, судом не встановлено.

Загальні положення кримінального провадження під час звільнення особи від кримінальної відповідальності регулюються § 2. Звільнення особи від кримінальної відповідальності глави 24 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Отже, звернення з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, в тому числі з підстав, передбачених ст. 48 КПК України щодо зміни обстановки внаслідок чого особа перестала бути суспільно небезпечною, можливе у кримінальному провадженні, яке надійшло до суду з обвинувальним актом.

У разі ж якщо внаслідок змін у стані здоров`я особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, застосуванню підлягають норми ч. 4 ст. 513 КПК України, які є спеціальними щодо справ даної категорії.

З огляду на викладене подане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження згідно ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 48 КК України, ст.ст. 284-286, 369-372, 503, 512, 513 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та законного представника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження згідно ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки під час розгляду клопотання про застосування стосовно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000571 від 29.03.2023 року за ознаками складу діяння суспільно небезпечного характеру, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1