Справа № 185/4571/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року м.Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 00000198 від 17.04.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ, Дніпропетровської області,громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.06.2021 вироком Павлоградського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 119, ч. 1 ст. 309, ч.4 ст.70, 71 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі, 09.06.2023 року звільнений у зв?язку з відбуттям строку покарання,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2024 року близько 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 перебуваючи в квартирі N АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вступив в словесну сварку з нею, у ході якої в нього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останній. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, підійшов до ОСОБА_5 , яка лежала на ліжку в зальній кімнаті вищевказаної квартири та діючи умисно, схопив її правою рукою за волосся, внаслідок чого ОСОБА_5 піднялась з ліжка, після чого ОСОБА_3 долонями обох рук штовхнув останню в область плечей від чого потерпіла впала на ліжко на спину, а ОСОБА_3 долонями обох рук умисно наніс близько 5 ударів в область голови та обличчя ОСОБА_5 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани на слизовій оболонці верхньої губи ближче до вуздечки за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень які причинили короткочасний розлад здоров?я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні

(21 день).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 з обставинами викладеними в обвинувальному акті погодився, свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав, та суду показав, що дійсно 10.04.2024 року перебуваючи разом з потерпілою в квартирі АДРЕСА_2 , вступив в словесну перепалку в ході якої наніс потерпілій ОСОБА_5 близько 5 ударів долонею рук в область голови. В скоєному кається , та просить пробачення у потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила покази, які надав обвинувачений, та додала , що вони з останнім проживали разом. Претензій до обвинуваченого не має, та просить суд призначити останньому покарання на власний розсуд.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, суд вважає, що він винен в умисному легкому тілесному ушкодженні , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 125 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з яким обвинувачений перебував у сімейних відносинах.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, раніше судимий, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.2 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім?ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім?єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

3 огляду на вищенаведене, обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про наявність у діянні ОСОБА_3 ознак, передбачених в ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: вчинення фізичного насильства відносно дружини, співмешканки.

На підставі ст.91-1 КК України, суд вважає необхідним в інтересах потерпілої від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, відповідно до якого покласти на нього обов`язок з направленням для проходження програми для кривдників строком на 1 місяць.

Дане покарання, на думку суду, із урахуванням вище зазначених обставин, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 ( двохсот) годин громадських робіт .

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України зобов`язати ОСОБА_3 пройти програму для кривдників строком на 1 місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні .

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1