№ 536/1342/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.2 ст.199 КК України

ВСТАНОВИВ:

Клопотання обґрунтоване зокрема тим, що стороною обвинувачення у справі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 та ч. 2 ст.199 КК України надано до суду обвинувальний акт, який складений на підставі доказів з 12-ти томів, які є очевидно недопустимими доказами, оскільки:

1.Близько 30 % додатків до обвинувального акту складають копії документів, які належним чином не засвідчені. Тобто, 12 томів справи із копіями, які не засвідчені належним чином і самі томи, які прошиті не засвідчені підписом і печаткою - є очевидно недопустимим доказом.

2.Відповідно до матеріалів досудового розслідування, дана справа порушена по заяві громадянина ОСОБА_6 , який ніби то був присутнім у відділенні поліції та надавав пояснення в якості потерпілого. Однак в матеріалах справи відсутні докази щодо того, щоб даний громадянин був визнаним потерпілим. Зокрема, відсутня заява ОСОБА_6 та постанова слідчого про визнання ОСОБА_6 потерпілим, Даний факт свідчить про те, що це є провокацією та початком сфабрикованості даної справи та упередженого досудового слідства відносно ОСОБА_7 , а відтак і до всіх учасників даної кримінальної справи, зокрема до ОСОБА_4 слідчим управлінням ГУНП в Полтавській. Тим більше ОСОБА_6 , який нібито давав якісь пояснення та щось підписував в кабінеті слідчого, взагалі не був присутнім у відділенні поліції. Зазначений вище факт підтверджує відповідь Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 02.08.2023 року №102-Аз/115/107/01-2023. І це підтверджує також, відповідь заступника начальника ГУНП в Полтавській області від 07.07.2023 року №168аз.

Також, контрольні закупки (3 рази) відбулося під контролем правоохоронних органів, а докази того, що цей злочин міг відбутися без такого втручання в матеріалах кримінального провадження відсутні

3.Зі змісту частин 2, 3, 5, 6 ст. 216 КПК України убачається, що злочин, передбачений ст. 199 та ст.358 КК України, в якому підозрювалися вказані особи, не є підслідним слідчим органам поліції. Якщо під час розслідування кримінальних правопорушень, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, будуть встановлені кримінальні правопорушення, передбачені статтями 192, 358, 366, 369 Кримінального кодексу України, вчинені особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані з кримінальними правопорушеннями, вчиненими особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування, такі правопорушення можуть розслідуватися детективами органів Бюро економічної безпеки України, у разі якщо досудове розслідування таких кримінальних правопорушень не віднесено до підслідності Державного бюро розслідувань чи Національного антикорупційного бюро України (абз. 2 п. 3 ч. 3 ст. 216 КПК України

За таких обставин, відповідно до вимог кримінального процесуального закону досудове розслідування у цій справі повинно було проводитись слідчими Детективами органів Бюро економічної безпеки України. в порушення вимог КПК України, прокурор не вирішив питання про спрямування вказаного кримінального провадження щодо дій ОСОБА_4 для розслідування до належного правоохоронного органу, а відтак усі процесуальні та слідчі дії, що були здійснені слідчими СУ ГУНП в Полтавській області до 28.06.20238 р., не можна визнати законними.

Разом з тим, як убачається із матеріалів справи, 13 вересня 2022 року старший прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 , постановляє постанову про визначення підслідності за СУ ГУНП в Полтавській області та в самій постанові зазначає, що кримінальне правопорушення, внесене до ЄРДР 12.09.2022 за №0000450 у відповідності до ст.216 КПК України підслідне детективам органів Бюро економічної безпеки України та відповідні матеріали скеровує СУ ГУНП в Полтавській області для проведення досудового розслідування.

При цьому сама постанова про визначення підслідності фактично є немотивованою та містить у собі посилання на обставини, що не відповідають дійсності та чинному законодавству, оскільки, починаючи з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань з 12.09.2022 р. о 17:51:32 год., досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалось лише слідчими відділу СУ ГУНП в Полтавській області. Детективами органів Бюро економічної безпеки України будь-яке досудове розслідування не здійснювалося, а відтак і таке, яке б можна було визнати неефективним, не було проведено.

Також захисником вказано, що старший прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 , не являється першим чи заступником прокурора області і не здійснив направлення даної справи для підслідності іншому органу. Також, відсутня його заява до відповідного керівника щодо вчинення відповідних процесуальних дій.

Із доказів підтвердження висунутого ОСОБА_4 обвинувачення прокурором представлені суду та долучені до справи фактичні дані, отримані за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, проведених тільки СУ ГУНП в Полтавській області.

Разом з тим, надані для ознайомлення копії документів, вважає що ці фактичні дані суд не може покласти в основу обвинувального вироку, оскільки, їх слід також визнати недопустимими доказами через порушення суттєвих умов попереднього дозволу суду на проведення НСРД , що передбачено пунктом 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, як істотне порушення прав людини і основоположних свобод.

З огляду на встановлені порушення правил підслідності щодо розслідування даного кримінального провадження, усі матеріали НСРД з цих підстав підлягають визнанню недопустимими доказами, оскільки, слідчі відділу МП та СУ ГУНП в Полтавській області отримали їх шляхом реалізації своїх повноважень, які не передбачались КПК України, що є відповідно до п.2 ч. 3 ст. 87 КПК України підставою для визнання доказів недопустимими.

Також, згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формування обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням.

Проте обвинувальний акт не містить посилання на мотив вчинення кримінального правопорушення, що є обов`язковим.

Окрім того, чітко не зазначено хто і яку роль виконував, оскільки, всі докази ґрунтуються на припущеннях, без зазначення конкретних обставин справи та мотивів.

З урахуванням вказаного просив суд:

- повернути старшому прокурору групи прокурорів ОСОБА_9 обвинувальний акт від 28.06.2023 року відносно вчинення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст.199 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого та обвинувачений підтримали клопотання, просили повернути обвинувальний акт прокурору.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання та вказав, що підстави для повернення обвинувачльного акту відсутні.

Дослідивши клопотання та матеріали провадження, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вичерпний перелік обов`язкових вимог до змісту та форми обвинувального акта, а також перелік додатків до нього визначено статтею 291 КПК України.

Обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Інших вимог до обвинувального акту закон не містить.

Аналізуючи доводи захисника стосовно наявності підстав для повернення обвинувального акту прокурору та вирішуючи питання щодо їх обґрунтованості, суд виходить з наступного.

Виходячи зі змісту ст.291, 314 КПК України єдині процесуальні документи, що підлягають дослідженню судом під час підготовчого судового засідання є обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, відповідність яких вимогам кримінального процесуального закону має перевіряти суд.

При цьому, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню судового розгляду і не можуть бути усунені під час судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Перевіряючи відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, судом встановлено, що порушень, які б були підставою для його повернення відсутні.

З приводу 1 та 2 питань порушених захисником обвинуваченого у клопотанні, а саме: визнання долучених доказів недопустими та дослідження питання щодо наявності в діях слідчого провокації злочину задля початку сфабрикованості даної справи, суд зазначає, що вказані питання не можуть бути предметом дослідження під час підготовчого судового засідання.

Водночас, захисником вказано, що злочини передбачені ст. 199 та 358 КК України, в якому підозрювалися ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , не є підслідним слідчим органам поліції та повинні були проводитись слідчими Детективами органів Бюро економічної безпеки України.

Відтак, оскільки порушено правила підслідності, тому усі матеріали НСРД з цих підстав підлягають визнанню недопустимими доказами, оскільки слідчі відділу МП та СУ ГУНП в Полтавській області отримали їх шляхом реалізації своїх повноважень які не передбачені КПК України.

З заначеного клопотання, суд вбачає, що доводи захисника на обґрунтування необхідності повернення обвинувального акта зводяться саме до оцінки доказів сторони обвинувачення та визнання їх неналежними, що на думку суду є недопустимим у підготовчому судовому засіданні та питання належності, допустимості та достатності доказів суд встановлює під час судового розгляду.

З урахуванням вказаного, доводи захисника, викладені у клопотані, суд вважає такими, що не можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору та в подальшому, під час їх дослідження, можуть бути підставою для ухвалення виправдовувального вироку.

Тому суд доходить висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 336, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.2 ст.199 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1