В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні у м.Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001116 від 10.10.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вовчанськ Вовчанського району Харківської області, громадянки України, українки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, нотаріусом, адвокатом, журналістом та депутатом не являється, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.303, ч.1 ст.149 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на отримання незаконного прибутку, здійснювала діяльність метою якої було організація забезпечення зайняття проституцією іншими особами.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 17.02.2024 р., розміщувала фотографії повій з пропозицією надання платних інтимних послуг у всесвітній Інтернет-мережі на сайтах: «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_4» із зазначенням номеру мобільного телефону: НОМЕР_1 . За одну годину надання платних сексуальних послуг, клієнти платили грошові кошти в розмірі від 3000 до 3500 гривень. З метою забезпечення зайняття проституцією іншими особами, ОСОБА_4 орендувала квартиру для надання сексуальних послуг за грошову винагороду за адресою: АДРЕСА_3 , де свою діяльність здійснювали повії: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В свою чергу, повії отримували заробітну плату за виконану роботу в розмірі 50 відсотків, а 50 відсотків надсилали шляхом переказу таких ОСОБА_4 на визначені нею банківські рахунки або безпосередньо на руки.

В подальшому, 31.01.2024 р., приблизно о 20.15 год., особа залучена до конфіденційного співробітництва ОСОБА_9 , за допомогою свого мобільного телефону здійснив дзвінок на номер НОМЕР_1 , котрий був розміщений ОСОБА_4 на сайтах по наданню платних інтимних послуг: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «ІНФОРМАЦІЯ_4». В ході розмови ОСОБА_4 повідомила про вартість надання сексуальних послуг у сумі 3500 гривень за одну годину, за адресою: АДРЕСА_4 та останній погодився скористатись такими послугами. В свою чергу ОСОБА_4 організувала зустріч клієнта того ж дня, та ОСОБА_9 прибув на обумовлену адресу. Перебуваючи у квартирі АДРЕСА_5 , ОСОБА_9 передав грошові кошти в сумі 3500 гривень повії ОСОБА_8 , за послуги сексуального характеру та вступив з останньою у статеві зносини. Відповідно ОСОБА_4 вчинила сутенерство стосовно ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинила сутенерство, тобто дії по забезпеченню заняття проституцією іншими особами, щодо кількох осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 303 КК України.

Крім цього, 05.02.2024 р., приблизно о 16.18 год., особа залучена до конфіденційного співробітництва ОСОБА_9 , за допомогою свого мобільного телефону здійснив дзвінок на номер НОМЕР_1 , котрий був розміщений ОСОБА_4 на сайтах по наданню платних інтимних послуг: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «ІНФОРМАЦІЯ_4» та в ході розмови ОСОБА_4 повідомила про вартість надання сексуальних послуг у сумі 3000 гривень за одну годину, за адресою: АДРЕСА_4 та останній погодився скористатись такими послугами. В свою чергу ОСОБА_4 повторно організувала зустріч клієнта того ж дня, та ОСОБА_9 , приблизно о 21.12 год. прибув на обумовлену адресу. Перебуваючи у квартирі АДРЕСА_5 , ОСОБА_9 передав грошові кошти в сумі 3000 гривень повії ОСОБА_7 за послуги сексуального характеру та вступив з останньою у статеві зносини. Відповідно ОСОБА_4 вчинила сутенерство стосовно ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинила сутенерство, тобто дії по забезпеченню заняття проституцією іншими особами, щодо кількох осіб, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 303 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.02.2024 р., маючи умисел на вербування особи, використовуючи її уразливий стан, для подальшої сексуальної експлуатації, за допомогою мобільного додатку «Viber» здійснила дзвінок зі свого номеру НОМЕР_1 до ОСОБА_11 на її номер телефону НОМЕР_2 . Під час розмови з ОСОБА_11 , ОСОБА_4 розпочала дії, спрямовані на вербування останньої, як особи молодого віку, привабливої зовнішності, яка опинилась в скрутних життєвих обставинах (без стійких соціальних зв`язків, важкий матеріальний стан, внутрішньо переміщена особа), з метою її сексуальної експлуатації в країнах Європейського Союзу, а саме переконувала останню, що вона, працюючи на неї зможе заробляти значні суми грошових коштів, а саме до 10000 Доларів США за один місяць надання нею сексуальних послуг. Також ОСОБА_4 , повідомила ОСОБА_11 про те, що у разі, якщо вона погодиться надавати сексуальні послуги, то вона приїде за нею особисто, профінансує її переїзд у вказану державу та надаватиме клієнтів. З приводу проживання, запевнила ОСОБА_11 в тому, що остання проживатиме в одному із готельних номерів, де буде охорона. Своїми діями ОСОБА_4 викликала у ОСОБА_11 уявлення про вигідність і правдивість такої пропозиції та остання надала згоду на пропозицію ОСОБА_4 .

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приблизно о 10.44 год. за допомогою мобільного додатку «Viber» повідомила ОСОБА_11 про те, що приїхала до м. Львова та щоб вона зібрала необхідні речі для виїзду за кордон. В ході розмови ОСОБА_4 розповіла ОСОБА_11 , яким чином вони їхатимуть, а саме у Республіку Польща через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Краківець - Корчова», що знаходиться у смт. Краковець Яворівського району Львівської області, після чого до м. Варшави, а звідтам до м. Парижу Республіки Франції, де остання повинна була працювати. Того ж дня, ОСОБА_4 домовилась про зустріч із ОСОБА_11 , приблизно о 20.00 год. біля ТЦ «Магнус», що по вул. Шпитальна, 1. Відповідно до попередньої домовленості із ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , будучи зібраною на виїзд за кордон, прибула до обумовленого місця, де в ході зустрічі ОСОБА_4 почала запевняти останню у тому, щоб їхати із нею за кордон працювати повією, після чого, 17.02.2024 р., приблизно о 00.08 год. в ході розмови із ОСОБА_11 , ОСОБА_4 повідомила їй про те, що о 00.50 год. буде виїжджати за нею, та до кордону вони поїдуть на таксі.

В такий спосіб, ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинний умисел на вербування особи, з використанням її уразливого стану, завербувала ОСОБА_11 для подальшої сексуальної експлуатації.

В подальшому протиправна діяльність ОСОБА_4 була припинена правоохоронними органами.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинила вербування людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.149 КК України.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 149 КК України визнала повністю та беззастережно, пояснила суду про обставини вчинення нею кримінальних правопорушень, вказала, що факти та докази свого обвинувачення не оспорює.

30.05.2024 року між прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , у відповідності до ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди, ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 149 КК України, вчинених нею за викладених вище обставин у повному обсязі, згідно з обвинувальним актом. З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень., особи винної, сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.303 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, за ч. 1 ст. 149 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років. З урахуванням того, що ОСОБА_4 активно сприяла у розкритті вчинених кримінальних правопорушень, беззаперечно визнала свою винуватість, сторони дійшли згоди про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від супільства та застосування до неї звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. З врахуванням наведеного сторони клопочуть перед судом про призначення ОСОБА_4 , відповідно до ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинувачем про визнання винуватості.

Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у сутенерстві, тобто діях по забезпеченню заняття проституцією іншими особами, щодо кількох осіб, повторно, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України та у вчинені дій з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.149 КК України, які, відповідно до ст.12 КК України, є тяжкими злочинами. Свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень ОСОБА_4 визнала беззастережно.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком і повністю розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також, судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання), підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

Потерпіла, ОСОБА_11 , подала до суду заяву про відсутність заперечень щодо укладення угоди про визнання винуватості та покладається на розсуд суду.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, беручи до уваги конкретні обставини справи, особу обвинуваченої, мотив та ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості таких, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 30.05.2024 року органом обвинувачення з ОСОБА_4 слід затвердити та призначити обвинуваченій узгоджене сторонами покарання.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання речових доказів у даному кримінальному провадженні не вирішується.

Керуючись ст.ст. 374, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості від 30 травня 2024 року в межах кримінального провадження №0001116 від 10.10.2023 року, укладену між прокурором Львівської обласної прокуратура ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.303 КК України, ч. 1 ст. 149 КК України та призначити їй покарання:

за ч. 2 ст. 303 КК України - 4 (чотири) років позбавлення волі.

за ч. 1 ст. 149 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк - 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

З підстав, передбачених частиною 3 статті 394 КПК України, вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1