У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000390.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 червня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 03.08.2024 р. включно, з визначенням застави у розмірі 5 000 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 за місцем мешкання його батьків.

Узагальнені доводи апелянта.

Підозрюваний ОСОБА_5 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням вимог КПК України.

Обвинувачений зазначає, що підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення не обґрунтована, оскільки свідків подій не має, факт передачі йому грошей нічим не підтверджений, а проведені негласні розшукові дії не є доказами. Апелянт звертає увагу на те, що він має батьків, які хворіють та потребують його допомоги, у зв`язку з чим, він мешкає з ними.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000390 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що непрацюючі мешканці м. Миколаєва ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, не маючи законних джерел прибутку, всупереч врегульованих законами суспільних відносин у сфері обігу в Україні наркотичних засобів, а саме всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, а також всупереч Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000р. (із наступними змінами), якою PVP та ММС віднесено до особливо небезпечних психотропних засобів, обіг яких заборонено, а канабіс віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, достовірно знаючи про те, що збут на території України наркотичних засобів та психотропних речовин заборонено, володіючи злочинними зв`язками з особами, які займаються незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, обрали в якості джерела доходу діяльність, пов`язану з незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом психотропних речовин та наркотичних засобів та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах вступили у попередній зговір щодо організації незаконного збуту наркотичних та психотропних засобів на території України.

Реалізуючи спільний злочинний план за попереднім узгодженням з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 створив інтернет-крамницю у інтернет-месенджері «Телеграм» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де розміщав інформацію про наявні наркотичні засоби та психотропні речовини, їх вагу, доступну для продажу та ціну товару. Адміністратором вказаної інтернет-крамниці був ОСОБА_8 .

За допомогою вказаної інтернет-крамниці ОСОБА_8 та ОСОБА_5 підшукували потенційних покупців наркотичних засобів. Спочатку потенційний покупець підтверджував намір придбати конкретну кількість наркотичного засобу або психотропної речовини, після чого адміністратор каналу ОСОБА_8 скидував покупцю номер банківської карти, на яку покупець мав спочатку сплатити вартість наркотичного засобу. Після підтвердження факту оплати ОСОБА_8 надсилав покупцю фото та навігаційні координати місця розташування «схованки» з придбаним товаром наркотичним засобом.

Вказана інтернет-крамниця «VeterOk» активно використовувалась ОСОБА_8 та ОСОБА_5 до січня 2024 року, а в січні 2024 року з метою оптимізації злочинної діяльності, вказана інтернет-крамниця ліквідована, а замість неї у месенджері «Телеграм» створено боти автопродажу, серед яких бот під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в якому розміщалась інформація щодо наявної наркотичної речовини та психотропних засобів, місць розташування з поділом на райони міста. Після вибору покупцем необхідного йому товару у вигляді наркотичного засобу, слідуючи подальшим автоматизованим вказівкам, покупець отримував номер банківської карти, на яку він мав перерахувати грошові кошти, як оплату за придбання наркотичного засобу впродовж обмеженого періоду часу. Після підтвердження оплати, покупцю надсилалися фото та навігаційні координати місця розташування «схованки» з придбаним товаром наркотичним засобом.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на організацію стабільної системи збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території України, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 залучили до злочинної діяльності раніше знайомих їм ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В свою чергу, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розуміючи, що зусиль вже залучених до злочинної діяльності осіб буде мало для реалізації їх злочинного плану, узгодивши свої дії з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , залучили до вказаної діяльності ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Водночас ОСОБА_9 , у зв`язку з тими ж обставинами, узгодивши свої дії з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , залучила до вказаної діяльності ОСОБА_14 .

За необхідності, час від часу ОСОБА_5 та ОСОБА_8 залучали до злочинної діяльності інших раніше знайомих їм довірених осіб ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших.

Так, відповідно до спільно розробленого плану, ОСОБА_8 передавав ОСОБА_5 наркотичні засоби та психотропні речовини, залишаючи їх у спеціально підібраних ним місцях, у так званих «схованках». Про місце розміщення наркотичних засобів ОСОБА_8 повідомляв ОСОБА_5 шляхом надіслання останньому повідомлення засобами інтернет-зв`язку, в яких містилось фото місця «схованки» з точними навігаційними координатами місця. ОСОБА_5 , перебуваючи на той час під вартою (до 13.03.2024 р.), не міг особисто забрати наркотичні засоби та психотропні речовини, тому доручав забрати пакунок, так званий «майстер-клад» ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Після того, як ОСОБА_10 та ОСОБА_9 забирали наркотичні засоби та психотропні речовини за вказівкою ОСОБА_5 , вони розподіляли між собою отримані засоби. При цьому, скільки наркотичних засобів та психотропних речовин має залишити собі ОСОБА_9 , а скільки ОСОБА_10 вказував ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_5 надавав вказівки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щодо подальшого збуту отриманих наркотичних засобів та психотропних речовин, як шляхом відправки засобами поштового зв`язку за наданими ним реквізитами покупця, так і шляхом прямого збуту «з рук в руки».

В свою чергу ОСОБА_8 надавав вказівки щодо подальшого збуту наркотичних засобів та психотропних речовин ОСОБА_9 , яка мала забезпечувати розміщення вказаних засобів у спеціально підібраних місцях «схованках» та надсилати ОСОБА_8 фото місць розташування для подальшого їх розміщення у боті « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

27.03.2024 р. о 12.01 год. ОСОБА_17 , особисті дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», діючи під контролем працівників поліції, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, як покупець, з використанням мобільного телефону зв`язався з абонентом за номером телефону НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 , повідомивши, що має гроші в сумі 2 500 грн. для покупки психотропних речовин і спитав у ОСОБА_5 , що саме він може придбати на вказану суму. ОСОБА_5 повідомив, що можна придбати 4 грами «солей» (сленгова назва особливо небезпечної психотропної речовини PVP) та речі для посилки, в яких психотропна речовина має бути схована, на що ОСОБА_17 відповів, що йому підходить запропонована вага та попросив надати реквізити для оплати за придбання психотропної речовини. ОСОБА_5 в свою чергу за допомогою месенджеру «WhatsApp» відправив ОСОБА_17 повідомлення з реквізитами банківської картки.

О 12.18 год. того ж дня проведено оплату за реквізитами банківської карти, наданими ОСОБА_5 , про що ОСОБА_17 повідомив останньому, зателефонувавши йому за номером телефону НОМЕР_1 . ОСОБА_5 підтвердив факт отримання оплати та повідомив, що психотропна речовина буде схована серед речей, оформлена в посилку та відправлена засобами поштового зв`язку за місцем мешкання ОСОБА_17 до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор». При цьому, ОСОБА_17 та ОСОБА_5 домовились про те, що психотропна речовина буде схована у парі шкарпеток.

ОСОБА_5 , отримавши від ОСОБА_17 замовлення на придбання психотропної речовини та оплату за неї, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин залучив до вказаного збуту ОСОБА_9 . Так, в той же день ОСОБА_5 та ОСОБА_9 сформували посилку та разом направились до відділення ТОВ «Нова Пошта». Знаходячись у відділенні ТОВ «Нова Пошта» № 32 розташованому в м. Миколаєві по вул. Чкалова, 108/9 о 17.01 год. здійснили відправлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, оформивши посилку у поштове відправлення ТТН 5850 на ім`я ОСОБА_17 , абонентський номер № НОМЕР_2 кур`єрською доставкою ТОВ «Нова Пошта» з кінцевою точкою отримання посилки у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне Поле, 5, при цьому, вказавши у даних відправника свої анкетні дані ОСОБА_9 та абонентський номер НОМЕР_2 .

28.03.2024 р. ОСОБА_17 , знаходячись в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне Поле, 5 та діючи під контролем працівників поліції, отримав посилку від ОСОБА_5 , яку добровільно видав працівникам поліції. Дослідженням вмісту посилки виявлено у шкарпетках прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною.

Відповідно до висновку експерта № КСЕ 19/115-24/9260-НЗПРАП від 27.05.2024 р., повторно збута шляхом пересилання у зазначений спосіб ОСОБА_9 та ОСОБА_5 речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 1,8575 г.

Отже ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 збув ОСОБА_17 особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 1,8575 г.

23.04.2024 р. ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_16 , повторно незаконно придбали та зберігали при собі особливо небезпечний психотропний засіб PVP, та, керуючись корисливим умислом, направленим на незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин, за допомогою мобільного додатку ТОВ «Нова Пошта» створили ТТН 0396 на відправлення посилки через поштомат ТОВ «Нова Пошта» № 5540, розташованого у м. Миколаєві, просп. Центральний, 261/1, вказавши у даних відправника свої анкетні дані ОСОБА_5 та абонентський номер № НОМЕР_3 , який перебував у його володінні та користуванні. Крім того, ОСОБА_5 вказав ім`я отримувача посилки ОСОБА_18 , абонентський номер № НОМЕР_4 з кінцевою точкою отримання посилки у м. Рені (Одеська область), відділення ТОВ «Нова Пошта» № 1.

23.04.2024 р. ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_16 прибули до поштомату ТОВ «Нова Пошта» № 5540, розташованого за адресою м. Миколаїв, просп. Центральний, 261/1 та здійснили відправку посилки за вказаною накладною, яка містила в собі невідому кількість особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, але не менше 0,1293 г., яка була конспіративно прихована ними у зарядному пристрої для електронного пристрою для паління.

Відповідно до висновку експерта № СЕ 19/115-24/9262-НЗПРАП від 27.05.2024 р., повторно збута шляхом пересилання у зазначений спосіб ОСОБА_5 та ОСОБА_16 речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, але не менше 0,1293 г. (за відібраними в ході санкціонованої судом негласної слідчої (розшукової) дії зразками).

За вказаних обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинені за попередньою змовою групою осіб повторно.

05.06.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, характер ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо- відео контроль стосовно ОСОБА_17 , протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій накладення арешту на кореспонденцію, в ході яких відібрано зразки відправляємих ОСОБА_5 та ОСОБА_9 речовин, висновками експертів № СЕ 19/115-24/9262-НЗРАП від 27.05.2024 р., № КСЕ 19/115-24/9260-НЗРАП від 27.05.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 , а тому доводи останнього про те, що матеріали клопотання слідчого не містять доказів підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення є безпідставними.

Крім того, в апеляційній скарзі, підозрюваний зазначає, що матеріли негласних слідчих розшукових дій не є доказами вчинення ним кримінального правопорушення, проте, на даній стадії кримінального процесу, наведені підозрюваним доводи не можуть бути розглянуті по суті, з наданням цим доказам правової оцінки, та визнання певних документів належними чи неналежними доказами, оскільки на даному етапі провадження апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, встановлення факту наявності чи відсутності в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення з огляду на представлені стороною обвинувачення докази, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, отриманими під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 р. суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд доходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним дій направлених на переховування від слідства або суду.

Зважаючи на те, що досудове розслідування, на час розгляду клопотання, триває, встановлюються місця знаходження наркотичних засобів, тому ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження є дійсним.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків або інших підозрюваних у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що підозрюваний ОСОБА_5 є одним з організаторів групи осіб, якими здійснювався збут наркотичних засобів, а відтак обізнаний про осіб, які збували та яким збувались наркотичні речовини, тому перебуваючи на волі, може незаконно впливати, як на інших підозрюваних, так і на свідків кримінального правопорушення, з метою зміни їх показань.

Крім того, зважаючи на встановленні органом досудового розслідування обставини кримінального правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням, зберіганням та збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, у період воєнного стану, існує ймовірність продовження ОСОБА_5 злочинної діяльності або вчинення інших кримінальних правопорушень.

Отже, доводи підозрюваного про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ___________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3