КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_2 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2024 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та їй призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2022 року та остаточно визначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

На вказане рішення суду обвинуваченою ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій вона, вказуючи на те, що не визнає своєї провини за ч. 2 ст. 309 КК України, за якою була засуджена, проте при судовому розгляді, будучи введеною в оману прокурором та не маючи адвоката, і будучи юридично неосвіченою, визнала себе винуватою в тому, чого не вчиняла, просить переглянути справу та звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком, у зв`язку з тим, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина, яка проживає тільки з нею. Також просить взяти до уваги, що вона наркотичні речовини більше не вживає, веде нормальний спосіб життя, працює та виховує дитину.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_2 необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції при судовому розгляді, за згодою всіх учасників судового провадження, застосував процедуру, передбачену ч. 3 ст. 349 КПК України, стосовно дослідження фактичних обставин та доказів.

____________________________________________________________

Справа №11-кп/824/3073/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3

Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_1

Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обставини провадження не оспорюються сторонами у випадку, коли обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор, потерпілий та інші учасники судового розгляду не висловлюють жодних заперечень проти встановлених обставин.

Дослідженням матеріалів провадження підтверджується, що головуючим суддею було роз`яснено обвинуваченій та іншим учасникам судового провадження порядок і наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме - щодо можливості оскарження вироку суду в разі застосування такої процедури судового розгляду лише в частині призначеного покарання.

Згідно положень ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Зі змісту поданої апеляційної скарги вбачається, що обвинувачена ОСОБА_2 , оскаржуючи вирок суду, вказує на те, що вона не визнає своєї провини за ч. 2 ст. 309 КК України, за якою була засуджена, проте при судовому розгляді, будучи введеною в оману прокурором та не маючи адвоката, і будучи юридично неосвіченою, визнала себе винуватою в тому, чого не вчиняла, тобто повністю не визнає свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні.

Таким чином, обвинуваченою ОСОБА_2 вирок суду оскаржується з підстав, з яких не може бути оскарженим, а саме - заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважаю, що у відкритті провадження, відповідно до положень ст. 399 КПК України, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 349, 394, 399 КПК України, суддя-доповідач

у х в а л и л а:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_2 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2024 року стосовно ОСОБА_2 .

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати обвинуваченій ОСОБА_2 , разом з апеляційною скаргою.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення, а засудженою в той же строк - з моменту отримання її копії.

Суддя

Київського апеляційного суду ОСОБА_1