ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000114 від 07.03.2024 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.05.2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, на утриманні якого двоє неповнолітніх дітей, з освітою повною загальною середньою, непрацюючого, учасника бойових дій, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.05.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області майора поліції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , та продовжено відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в межах досудового розслідування, а саме до 08.06.2024 року, без права внесення застави.

На вказану ухвалу захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт, особисте зобов`язання, або заставу у помірному розмірі.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що під час прийняття рішення про задоволення клопотання, судом порушено норми матеріального та процесуального права, які суттєво вплинули на законність прийнятого рішення.

ЄУНСС: 713/1428/24 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-сс/822/132/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Стверджує, що висновки суду про те, що продовжують існувати ризики на які посилається орган досудового розслідування, не забезпечують виконання приписів п. 4 ч. 1 ст. 196 КПК України, оскільки не містять жодного посилання на обставини, які свідчать про наявність конкретного ризику.

Зазначає, що прокурором не було наведено жодного аргументу та не надано жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий в своєму клопотанні, окрім загальних і абстрактних фраз, якими обґрунтовує заявлені ризики, не наводить конкретних обставин, які б підтверджували ці ризики.

Вважає, що в клопотанні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до підозрюваного.

Апелює, що неналежним є висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки матеріали не містять жодного доказу, який би міг прямо вказувати на вчинення останнім інкримінованого протиправного діяння.

Зміст оскаржуваної ухвали, з урахуванням доводів наведених в скарзі свідчить, що така підозра є необґрунтованою, та в сукупності з неналежним обґрунтуванням ризиків, слідчий суддя мав достатні підстави для застосування наслідків, передбачених ч. 5 ст. 199 КПК України.

Стверджує, що районним судом не взято до уваги, що його підзахисний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, живе в цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, працьовитий, утримує сім`ю і не одну.

На думку апелянта, не враховано районним судом того, що саме через зниклого братового сина ОСОБА_10 і виникла вищевказана словесна сутичка, яка через погрози працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 застосувати зброю, переросла у сутичку, самі потерпілі спровокували сутичку і вчинили хуліганські дії.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Також не надходила на адресу апеляційного суду і особиста заява від підозрюваного ОСОБА_7 , про бажання бути присутнім при апеляційному розгляді апеляційної скарги його захисника.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку захисника підозрюваного - ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , який просив подану апеляційну скаргу задовольнити, з підстав наведених у ній, а ухвалу районного суду скасувати, міркування прокурора ОСОБА_5 , який просив апеляційну скаргу захисника, залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, як законну - без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями ч. 3 ст. 197 КПК України встановлено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст. 199 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, без визначення розміру застави.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, врахував, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати, зокрема, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі буде мати можливість: - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває не встановлено всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, не встановлено місцезнаходження та не вилучено знаряддя вчинення кримінального правопорушення; - незаконно впливати на свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у цьому ж кримінальному провадженні, яким відомі факти його діяльності, пов`язаної із вчиненням умисного злочину та потерпілого ОСОБА_13 , - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час досудове розслідування ще триває, не проведено всіх запланованих слідчих та процесуальних дій, зокрема не допитано всіх свідків, яким відомі обставини вчинення даного кримінального правопорушення; - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого злочину, - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки покарання за вчинені кримінальні правопорушення передбачене у виді позбавлення волі на строк; - незаконно впливати на потерпілих та свідків, які є місцевими жителями.

Також, слідчим суддею враховано, що прокурором доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою, а саме: - встановити та допитати у якості свідків водіїв автомобілів, які проїжджали повз під час вчинення злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ; - додатково допитати у якості свідків військовослужбовців прикордонної служби, які були очевидцями вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з метою встановлення всіх обставин; - встановити та допитати у якості свідків інших працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , які залучались до оповіщення, з метою встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ; призначити та долучити до матеріалів кримінального провадження автотоварознавчу експертизу автомобіля марки «Seat Alhambra» (реєстрація Литовської республіки) н. з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ІНФОРМАЦІЯ_3 ; витребувати та долучити до матеріалів кримінального провадження інформацію відносно військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , а саме: ким і коли був призваний; витяги з наказів про зарахування у списки частини та призначення на посаду; копію довідки про доходи; копію медичної характеристики; службову характеристику; копію обліково-послужної картки; та інші документи; - встановити всіх учасників причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, надати правову оцінку їх діям, та за наявності підстав повідомити про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; вирішити питання щодо зміни раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , повідомлення про нову підозру; - здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення істини.

Окрім цього, слідчий суддя врахував суспільно-небезпечний характер кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні, по якому продовжується проведення необхідних слідчих дій, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків за місцем мешкання, його характеристику, обставини вчинення даного кримінального правопорушення.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам.

Твердження апелянта про те, що висновки суду першої інстанції, які викладені судом у рішенні, не відповідають обставинам справи і що наведенні слідчим у клопотанні ризики є надуманими, не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються вищенаведеним і наданими матеріалами провадження.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що ризиком, у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, на думку колегії суддів, ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Вищевказані обставини на які вказує захисник, враховані апеляційним судом, проте такі не свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Посилання захисника щодо неврахування міцності соціальних зв`язків підозрюваного з огляду на наявність в нього місця проживання та перебування на його утриманні неповнолітніх дітей, апеляційний суд вважає безпідставним, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення та його наслідки, не працевлаштованість останнього, відсутність стабільного джерела доходу, що на переконання апеляційного суду не можуть вказувати на високу моральність підозрюваного та такий зв`язок з державою, що може переконати суд у добропорядності його поведінки у разі застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри та відсутність доказів винуватості ОСОБА_7 , то вони є безпідставними, оскільки ці обставини перевіряються судом вже під час ухвалення остаточного рішення.

При цьому судова колегія апеляційного суду, звертає увагу сторони захисту на те, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, на цій стадії провадження, суд не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду справи по суті, зокрема перевіряти докази з точки зору їх належності та допустимості, про що наголошує захисник, а лише встановлює наскільки сукупність наданих матеріалів є достатньою, щоб вважати про ймовірну причетність особи до вчинення кримінального правопорушення.

Також районний суд, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, обґрунтовано не визначив підозрюваному, як альтернативну міру запобіжного заходу, заставу, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину поєднаного із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошував, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували, що ОСОБА_7 став менш суспільно-небезпечним і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження та буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, за наслідками апеляційного розгляду, суд не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу підозрюваному, як про це просить апелянт.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, судовою колегією не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 177, 183, 199, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.05.2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого, яке погоджене прокурором, та продовжено відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в межах досудового розслідування, а саме до 08.06.2024 року, без права внесення застави, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя доповідач: Судді

____________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3