Справа № 727/789/24
Провадження № 1-кп/727/177/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000898 від 11.03.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , останній раз судимого вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25.02.2021 року за ч.2 ст.185, 71,72 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 повторно, 10.03.2023 року, приблизно о 14:00 - 14:20 год., в період введеного на території України воєнного стану, перебуваючи в громадському транспорті, в м.Чернівці, керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, таємно викрав із сумки ОСОБА_6 мобільний телефон «Iphone 14 Plus», вартістю 32 794 грн 70 коп., чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.

Він же, повторно, 21.04.2023 року, приблизно о 12:15 - 12:35 год., в період введеного на території України воєнного стану, перебуваючи в громадському транспорті, в м.Чернівці керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi9A», вартістю 2732 грн. 25 коп., чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Також ОСОБА_4 повторно , 02.10.2023 року, приблизно о 17:15 - 17:56 год., в період введеного на території України воєнного стану, перебуваючи в громадському транспорті, в м.Чернівці, керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, таємно викрав із рюкзака ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy А525F», вартістю 6 559 грн 30 коп. та грошові кошти в сумі 500 Євро та 50 злотих, які знаходилися у чохлі цього телефону, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 26 347 грн 86 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю не визнав, заперечуючи свою причетність до їх скоєння, будь-яких показів щодо обставин цих кримінальних правопорушень при цьому суду не надав.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не зважаючи на повне її невизнання ним, доводиться сукупністю зібраних та безпосередньо досліджених судом під час судового розгляду наступних доказів.

По першому епізоду.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 10.09.2023 року вона їхала у тролейбусі АДРЕСА_2 разом з обвинуваченим, який стояв позаду - впритул до неї та одразу здався їй підозрілим на вигляд поряд з іншими пасажирами, а тому вона впевнено описала та впізнала його особу під час досудового слідства та на даний час також може достеменно стверджувати суду, що це був саме ОСОБА_4 . За проїзд вона розрахувалася за допомогою свого телефона марки «Айфон 14 Плюс», поклавши після цього його до своєї сумки, але через зупинку виявила, що ця сумка відкрита, а телефон з неї зник. Обвинуваченого на той час у тролейбусі вже не було. Пізніше телефон їй повернули працівники поліції, повідомивши, що відшукали його у одному з ломбардів, до якого його здав обвинувачений.

У відповідності із протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 10.03.2023, остання, перебуваючи в тролейбусі № 5 від зупинки «Школа», по АДРЕСА_3 , виявила відсутність свого мобільного телефону марки «Iphone 14 Plus» білого кольору та вважає, що він був викрадений невідомою їй особою (т.1 а.к.п 16).

Крім того, потерпіла ОСОБА_6 до cвоєї заяви на ім`я слідчого долучила копії документів, які підтверджують вартість викраденого у неї мобільного телефону, а саме чек на суму 43 796 грн., а також характеристики на цей мобільний телефон, в яких зазначено його ІМЕІ НОМЕР_1 (т.1 а.к.п.25-27).

У відповідності із протоколом пред`явлення для впізнання від 13.03.2023 року потерпіла ОСОБА_6 впізнала в обвинуваченому чоловіка, якого бачила поруч із собою 10.03.2023 року у тролейбусі № 5, та який їй здався підозрілим (т.1 а.к.п.28).

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що він працює в ломбарді АДРЕСА_4 . Обвинуваченого знає, оскільки бачив його кілька разів раніше. В один з днів березня 2023 року той зайшов до ломбарду, щоб забрати раніше закладений ним мобільний телефон «Ксіомі» та запропонував при цьому, оскільки він на даний час коштів не має, залишити, як гарантію оплати за свій, мобільний телефон марки «Айфон 14 Плюс» білого кольору. Він погодився, але в подальшому цей телефон у нього вилучили працівники поліції, оскільки він був викрадений ОСОБА_4 у іншої особи.

З протоколу пред`явлення для впізнання від 15.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_9 впізнав на фото № 3 обвинуваченого як особу, що 10.03.2023 року здала мобільний телефон марки «Айфон 14», до ломбарду, розташованому по АДРЕСА_5 ( т.1 а.к.п.61-63).

Згідно із протоколом добровільної видачі від 12.03.2023 року ОСОБА_9 добровільно видав мобільний телефон марки «Iphone 14 Plus» у заблокованому стані, який він отримав від ОСОБА_4 (т.1 а.к.п.44).

Відповідно до протоколу огляду добровільно виданого ОСОБА_9 мобільного телефону від 13.03.23 року марки «Iphone 14 Plus» його було оглянуто за участю потерпілої ОСОБА_6 та встановлено шляхом входу до налаштувань, що параметри співпадають із тими, які було надано потерпілою та які вказані в його характеристиках, що містяться на оригінальній коробці ( т.1 а.к.п.49-53).

Постановою від 13.03.2023 року вищезазначений телефон марки «Iphone 14 Plus» визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню (т.1 а.к.п.54).

Відповідно до розписки потерпілої ОСОБА_6 нею отримано вищевказаний мобільний телефон від слідчого, а також зазначено його опис, модель та колір (т.1 а.к.п 55).

Згідно із висновком товарознавчої експертизи № СЕ19/126-23/2243-ТВ, ринкова вартість мобільного телефону «Iphone 14 Plus», викраденого у потерпілої ОСОБА_6 , становить 32 794 грн. 70 коп.

У відповідності із протоколом пред`явлення для впізнання від 28.03.2023 проведеного із свідком ОСОБА_10 останній на фото № 2 впізнав ОСОБА_4 , з яким їхав у тролейбусі № 5 10.03.2023 року та який дивно себе поводив і стояв поруч із жінкою, у якої, як потім з`ясувалось, викрали мобільний телефон (т.1 а.к.п.76). По-другому епізоду вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав суду, що 21.04.2023 року, приблизно в обідній час, розраховуючись за проїзд у тролейбусі № 5 в м.Чернівці через валідатор, він звернув увагу на чоловіка невисокого зросту, одягнутого в літній одяг. На наступній зупинці останній вийшов, після чого з`ясувалось, що у нього зник мобільний телефон марки Ксіомі Редмі 9А, чорного кольору в чорному чохлі. Надалі він заблокував картку цього телефона та заявив в поліцію про вчинення злочину.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що знав обвинуваченого раніше, а тому може достовірно стверджувати, що в один із днів квітня 2023 року під час їх зустрічі саме останній, запропонувавши йому таким чином заробити , попросив здати на свій паспорт до ломбарду мобільний телефон, пояснивши при цьому, що сам не має необхідних документів. Він погодився, здав телефон, який дав йому ОСОБА_4 , до «Ломбарду-Скарбниці», розташованому по АДРЕСА_6 , за що обвинувачений заплатив йому 200 грн.

У відповідності із протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.04.2023 року потерпілого ОСОБА_7 останній повідомив, що того дня, вийшовши з тролейбусу АДРЕСА_2 , він виявив відсутність свого мобільного телефону марки Ксіомі Ред-Мі 9-а імеі НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , а також зможе впізнати особу, яку підозрює в його крадіжці (т.1 а.к.п.95).

Також, до відповідної заяви потерпілим ОСОБА_7 було долучено документи на викрадений у нього мобільний телефон марки Редмі 9а 2/32 гб, серійний номер НОМЕР_2 (т.1 а.к.п.101-103).

У відповідності із протоколом пред`явлення для впізнання від 04.05.2023 року потерпілий ОСОБА_7 впізнав на фото 1 у ОСОБА_4 особу, на яку він звернув увагу під час руху в громадському транспорті (т.1 а.к.п.103).

Як вбачається з інформації ПТ ломбарду «Заставно-кредитний дім» 21.04.2023 ОСОБА_11 заклав мобільний телефон Ксіомі Редмі 9а/32 Гб № НОМЕР_2 до ломбардного дому за адресою АДРЕСА_6 (т.1 а.к.п.116).

У відповідності до протоколу пред`явлення для впізнання від 07.11.2023 року свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_4 як особу, яку він бачив у ломбарді (т.1 а.к.п. 147).

Згідно із протоколом огляду від 13.10.2023 року мобільний телефон Ксіомі ред. Мі, чорного кольору 9-А визнано речовим доказом (т.1 а.к.п.162).

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/126-23/3914-ТВ ринкова вартість мобільного телефону Ксіомі Редмі 9а із об`ємом пам`яті 2/32 ГВ бувшого у використанні становить 2732 грн.25 коп.

На відеозаписі з камер спостереження ломбардного приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_6 , оглянутого у відповідності із протоколом від 21.04.2023 року, зафіксовано перебування у ньому обвинуваченого та ОСОБА_11 (а.к.п.120-130).

Також, судом в ході судового слідства в суді було досліджено покази, які були надані свідком ОСОБА_12 під відеозапис на досудовому слідстві ( ч.4 ст.95 та ч.11 ст.615 КПК України), який підтвердив, що він працює в ломбарді оцінювачем по АДРЕСА_6 . 21.04.2023 року до цього ломбарду прийшли двоє осіб, які здали телефон, за що отримали гроші. При цьому свідок також зазначив, що в подальшому він впізнав цих осіб на одному з пред`явлених йому фотознімків.

По-третьому епізоду вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину підтверджується наступними доказами.

Допитана в суді потерпіла ОСОБА_8 показала, що 02.10.2023 року, приблизно о 17.10 год., вона їхала в тролейбусі №3 в м.Чернівці, під час чого у неї був викрадений мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy А525F» та грошові кошти в сумі 500 Євро та 50 злотих, які знаходилися у чохлі цього телефону. В подальшому працівниками поліції було встановлено, що її телефон заклали у ломбард по АДРЕСА_7 , звідки вона його і викупила за 6 тис. грн.

Свідок ОСОБА_13 показала суду, що 03.10.2023 року вона знайшла біля дитячого садочку №47 різнокольоровий чохол від мобільного телефону, який у подальшому віддала працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що він працює водієм тролейбусу на маршруті №3 та 02.10.2023 року чув у салоні крики, що під час руху обікрали жінку.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_15 показав, що обвинувачений підійшов до нього на вулиці та запропонував заробити, а саме: закласти мобільний телефон у ломбард, оскільки в нього немає для цього своїх документів. Надалі вони разом пішли до ломбарду біля кінотеатру «Чернівці», в якому ОСОБА_4 заплатив йому після того, як заклали телефон, 200 грн. Він не знав, що цей телефон був викрадений, оскільки обвинувачений повідомив, що він належить йому.

Свідок ОСОБА_16 під час досудового розслідування під відеозапис показав, що він працює в ломбарді «Скарбниця» по АДРЕСА_7 та пам`ятає, що до нього приходили ОСОБА_4 разом із ОСОБА_17 , щоб закласти на документи останнього мобільний телефон марки «Самсунг», який був в обвинуваченого. Гроші за нього забрав ОСОБА_4 , також він бачив останнього кілька разів у цьому ломбарді і раніше.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.10.2023 від ОСОБА_8 02.10.2023 року, близько 17.50 год. у неї в тролейбусі АДРЕСА_8 невідома особа викрала мобільний телефон «Самсунг», а також грошові кошти: 500 євро та 50 злотих (т.1 а.к.п.170)

Згідно із відповідною заявою ОСОБА_8 долучила до матеріалів кримінального провадження документи їх копії, які підтверджують іМЕі викраденого у неї мобільного телефону, його вартість та фото чохлу від мобільного телефону (т.1.а.к.п. 182-184).

У відповідності із протоколом впізнання від 04.10.2023, проведеного із потерпілою ОСОБА_8 , остання чітко впізнала у ОСОБА_4 особу, яку бачила під час проїзду 02.10.2023 року в тролейбусі (т.1 а.к.п.185-186).

Відповідно до протоколу добровільної видачі від 05.10.2023 року свідок ОСОБА_13 добровільно видала знайдений нею 03.10.2023 року біля дитячого садочку № 47 різнокольоровий чохол від мобільного телефону (т.2 а.к.п.18).

З переглянутого судом відео із закладу Стумарі (Головна, 128) від 02.10.2023 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_9 , о 16 год 56 з тролейбуса виходить ОСОБА_4 , а також на ньому зафіксовано і потерпілу ОСОБА_8 , яка виходить з цього ж тролейбусу о 16.57.09, шукаючи при цьому щось у своєму рюкзаку (т.1 а.к.п.201).

Також, судом під час судового слідства було переглянуто відеозапис з камер спостереження за адресою: АДРЕСА_10 ( біля дитячого садочку №47 «Колосок»), на якому зафіксовано обвинуваченого, що прямує по цій вулиці, тримаючи в руках мобільний телефон, та при цьому викидає різнокольоровий чохол від нього, який в подальшому і був знайдений свідком ОСОБА_13 (т.1 а.к.п.222).

З переглянутого в судовому засіданні відео з камер спостереження ломбарду «Заставно-Кредитний дім, розташованого за адресою АДРЕСА_7 від 04.10.2023 року вбачається, як до цього приміщення заходить ОСОБА_4 (т.1 а.к.п.234), а в подальшому на відеозаписі з цього ломбарду зафіксовано двох осіб, однією з яких є обвинувачений ОСОБА_4 , а іншою - ОСОБА_15 та видно, що ОСОБА_4 тримає в руках мобільний телефон, який у подальшому було вилучено працівниками поліції та який належить потерпілій ОСОБА_8 (т.1 а.к.п.253).

Постановою від 04.10.2023 року, після його огляду, про що складено відповідний протокол (т.2 а.к.п.5), мобільний телефон марки ОСОБА_18 52 було визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_8 (т.2 а.к.п.7), а постановою від 05.10.2023 року визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_8 різнокольоровий чохол від вказаного телефона ( т.2 а.к.п.27) .

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи від 09.10.2023 року № СЕ-19/126-23/8528-ТВ ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung», моделі «Galaxy А525F» бувшого у використанні станом на 19.08.2023 року могла становити 6559,30 грн. (т.2 а.к.п. 17).

Вищеперелічені покази свідків та потерпілих є послідовними, узгоджуються між собою, а тому підстави не довіряти їм або сумніватись у їх правдивості у суду відсутні.

Крім того, як встановлено судом, всі потерпілі не були знайомі раніше з обвинуваченим, неприязних стосунків з ним вони, а також свідки по справі, не мають, а тому твердження ОСОБА_4 про те, що всі ці особи його обмовляють, не приймаються до уваги як неспроможні, а невеликі розбіжності у їх показах щодо вигляду обвинуваченого, дат та часу, на що звертав увагу адвокат ОСОБА_5 , суд вважає такими, що зумовлені звичайними властивостями людської пам`яті забувати подробиці та не доводять беззастережно тих обставин, що кримінальні правопорушення скоєні безумовно не ОСОБА_4 .

Доводи захисника обвинуваченого про те, що потерпілі та допитані в суді свідки не є безпосередніми очевидцями інкримінованих ОСОБА_4 крадіжок, а тому їх покази не можна вважати належними доказами суд також не приймає до уваги, оскільки з пояснень цих свідків в судовому засіданні можливо встановити фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, які узгоджуються з іншими доказами у справі.

Аргументи сторони захисту щодо фальсифікації протоколів про прийняття заяви потерпілих про вчинення кримінальних правопорушень в зв`язку із заповненням їх різними почерками, на думку суду, жодним чином не ставить під сумнів правильність та повноту цих протоколів, що підтверджено показами потерпілих в судовому засіданні, які їх власноруч підписали, та не впливає на їх допустимість.

Перебування свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_11 під впливом працівників поліції, про що стверджували обвинувачений та його захисник, жодним доказом по справі не підтверджується, особисто свідки про такі обставини суд не повідомляли, правдивість їх показів стороною захисту не спростована, а тому відповідні доводи є лише припущеннями та судом до уваги не беруться.

Твердження щодо висловлення погроз працівниками поліції ОСОБА_4 ще до початку досудового розслідування по даному кримінальному провадженню висунути саме йому обвинувачення у скоєнні крадіжок в зв`язку із його небажанням надати покази проти ОСОБА_11 та ОСОБА_15 є голослівними, оскільки ні обвинувачений, ні його захисник зі скаргами на такі дії не зверталися.

Щодо порушення права сторони захисту на перехресний допит в зв`язку із неявкою свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_16 суд їх відхиляє, оскільки останні не допитувались судом, а тому у захисника в судовому засіданні не виникло право й на їх перехресний допит.

При цьому суд зазначає, що вжив усіх передбачених кримінальним процесуальним законом заходів щодо забезпечення прибуття цих свідків в судове засідання та визнав їх допит неможливим з поважних причин, дослідивши при цьому безпосередньо їх показання під час досудового розслідування, які в силу вимог ч.4 ст.95, ч.11 ст.615 КК України можуть бути використані як докази в суді, оскільки фіксувалися за допомогою технічних засобів відеофіксації.

В якості компенсації стороні захисту були надані широкі можливості спростовувати достовірність показань цих свідків на досудовому слідстві, і вона скористалася ними в повній мірі, висловивши свою думку щодо їх сумнівності на її погляд. Таким чином, суд не вважає, що неможливість сторони захисту допитати зазначених свідків під час розгляду в суді і використання їх показань, наданих в ході досудового розслідування, становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому відхиляє і цей довод сторони захисту.

Слід також зазначити, що показиОСОБА_12 та ОСОБА_16 не мають визначального значення у даному кримінальному провадженні, а тому оцінюються судом разом з іншими доказами та у сукупності приймаються до уваги, оскільки узгоджуються з ними.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості протоколу впізнання по фото обвинуваченого свідком ОСОБА_11 в зв`язку із тим, що його не зазначено в реєстрі матеріалів кримінального провадження суд оцінює як такі, що не мають правового значення, оскільки не зазначення у реєстрі матеріалів досудового розслідування повного переліку доказів по справі не має своїм наслідком згідно з кримінальним процесуальним законом визнання їх недопустимими, крім того, такий доказ судом не досліджувався та не покладається в основу доведеності вини обвинуваченого у інкримінованих діях через наявність сукупності інших доказів для такого доведення, в тому числі і власних показів цього свідка в судовому засіданні.

Надаючи оцінку доводам захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 щодо визнання недопустимими доказами протоколів пред"явлення для впізнання за фотознімками із потерпілими, оскільки останнім спочатку показали фото обвинуваченого, а вже після цього проводили вказану слідчу дію, а також щодо відсутності при цьому понятих суд зазначає, що такі обставини в ході судового розгляду встановлені не були та спростовуються протилежними показами потерпілих, а тому суд до уваги їх також не приймає.

Водночас, суд зазначає, що ці протоколи повністю відповідають вимогам ст.228 КПК України, а також - вимогам ст.231 КПК України. Клопотань про виклик до суду та допит осіб, які при впізнанні обвинуваченого потерпілими були понятими, стороною захисту не заявлялись.

Також доводи захисника обвинуваченого про недопустимість вказаних протоколів, які обґрунтовані порушенням приписів ч. 6 ст. 228 КПК, оскільки, на його переконання, сторона обвинувачення не обґрунтувала необхідності впізнання обвинувачення саме за фотознімками судом також відхиляються з огляду наступне.

Так, за приписами ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності і уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та НСРД у випадках, встановлених цим Кодексом, з дотриманням порядку їх здійснення, що додержані в цьому провадженні.

Частиною 6 ст. 228 КПК передбачено, що за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах 1 і 2 цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

З викладеного вбачається, що жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків законодавством не передбачено, так само як і обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками, отже, такі доводи адвоката не грунтуються на законі.

Також, зі змісту цих протоколів вбачається, що перед пред`явленням особи для впізнання по фото у потерпілих та свідків слідчим на виконання вимог ч.1 ст.228 КПК було попередньо з`ясовано, чи можуть вони упізнати особу, опитано про її зовнішній вигляд і прикмети, а також про обставини, за яких вони її бачили. В протоколах зазначено ознаки, за якими потерпілі та свідки упізнали особу обвинуваченого, зображену на фото. Таку слідчу дію проведено за участю понятих, які, як і потерпілі та свідки, підписали протоколи без будь-яких зауважень .

Сторона захисту також просила суд визнати недопустимими та неналежними доказами всі наявні відеозаписи, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які висновки портретних експертних досліджень, які б підтверджували, що на них зображений саме ОСОБА_4 , а також адвокат ОСОБА_5 заявив про втручання у ці відеозаписи працівниками поліції, оскільки час їх створення не відповідає часу їх реального запису, а тому, на думку захисника, неможливо поза розумним сумнівом встановити коли саме їх було зроблено та які події на них зафіксовані. Крім того, адвокат звернув увагу суду на фрагментарність формування цих відеозаписів та відсутність у матеріалах кримінального провадження протоколів про їх вилучення.

На спростування вищевказаних доводів захисту суд зазначає наступне.

У матеріалах кримінального провадження містяться не оригінали записів з камер спостереженняломбардного приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_6 , із закладу Стумарі (Головна, 128), біля дитячого садочку № 47 «Колосок» за адресою: АДРЕСА_10 та з ломбарду «Заставно-Кредитний дім, розташованого за адресою АДРЕСА_7 , а їх копії на дисках.

Відповідно до ч. 3 ст.99 КПК України оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. Водночас ч. 1 ст.99 КПК України вказує, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Таким чином, долучені до вищевказаних протоколів додатки у вигляді дисків із відеозаписами у будь-якому випадку вважаються оригіналами доказів, а тому доводи сторони захисту з цього приводу є абсолютно безпідставними.

Слід також зазначити, що на цих відео легко можна впізнати особу обвинуваченого, в чому суд впевнився безпосередньо під час його перегляду і жодних сумнівів в цьому не виникає чим спростовуються твердження ОСОБА_4 про те, що на них зображений не він.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові у справі № 585/1899/17 від 20 травня 2020 року посилання сторони захисту щодо можливого здійснення технічного втручання і редагування даних, зафіксованих на зазначених носіях інформації, мають спиратися на об`єктивні дані безсумнівного сприйняття таких фактів органами слуху або переконливо підтверджуватися іншими доказами у справі, чи обґрунтовуватися відповідними технічними висновками спеціалістів на засадах змагальності в кримінальному процесі.

Відтак, переконливих доводів щодо наявності можливого здійснення технічного втручання і редагування даних, зафіксованих на зазначених носіях інформації обвинуваченим та його захисником не наведено та жодного доказу цьому не надано.

Також сторона захисту не клопотала перед судом про призначення експертиз цих відеозаписів , хоча не була позбавлена такої процесуальної можливості, а за відсутності такого клопотання, з урахуванням вимог статей 22, 332 КПК, слід розуміти, що сторона захисту, самостійно обстоюючи свою правову позицію, не вважала за доцільне наполягати на їх проведенні для спростування твердження сторони обвинувачення про допустимість цих доказів.

У матералах справи містяться відповідні постанови слідчого про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису (т.1 а.к.п. 117, 119, 188, 189, 203, 204, 215, 216, 224, 225, 238, 240), протоколи огляду цих відеозаписів (т.1 а.к.п.120, 190, 205, 217, 226, 241) та постанови про визнання їх речовими доказами (т.1 а.к.п.130, 202, 214, 223, 235, 254).

Таким чином, вищевказані відеозаписи були отримані уповноваженою на те посадовою особою органу досудового розслідування, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 93, 104-106, ст.245-1 КПК України, правильно процесуально закріплені і є такими, що підтверджують існування обставин, які мають значення для даного кримінального провадження. Одночасно суд зазначає, шо дані, які містяться у відеозаписах, переглянутих у судовому засіданні на DVD-R дисках, відповідають змісту протоколів їх огляду.

Враховуючи викладене, виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, зокрема, потерпілих, допитаних свідків, а також досліджених під час судового розгляду інших доказів, зібраних в порядку, визначеному законом, у їх сукупності, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 22.01.2024 року, доведена повністю, а доводи обвинуваченого щодо його непричетності до крадіжок майна потерпілих є обраною ним захисною позицією, зумовленою бажанням уникнути відповідальності за скоєне, яка повністю спростована допустимими та належними доказами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні виду і міри покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України, з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжкими.

Також, судом встановлено, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, інкриміновані йому кримінальні правопорушення скоїв під час непогашеної судимості, що свідчить про те, щона шлях виправлення він не став та про стійку схильність до незаконного збагачення, а також пройогонебезпеку для оточуючих і суспільства, заподіяну ним шкоду не відшкодував, вину свою не визнав, у вчиненому жодним чином не розкаявся,не одружений, дітей не має, не працює, тобто сталі соціальні зв`язки у нього відсутні, з 1997 року зареєстрований в ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» з діагнозом: зловживання опіоідами зі шкодою для здоров`я», на обліку у лікаря-психіатра не перебуває

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання ОСОБА_4 згідно ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Вчинення ним злочину щодо особи похилого віку (потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як обставина, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, в обвинувальному акті не зазначена, а тому суд її не враховує, оскільки не вправі погіршувати становище обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі за критеріями його справедливості, достатності та доцільності у даному випадку, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, яке неможливо без ізоляції його від суспільства, і попередження вчинення ним нових злочинів у майбутньому, а також, на думку суду, відповідатиме вимогам ст. ст.50,65 КК України.

Підстави для застосування при призначенні покарання ОСОБА_4 положень ст. 69, 75 КК України відсутні.

З метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого та забезпечення виконання вироку суд не вбачає підстав для зміни раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий захід забезпечить належну його процесуальну поведінку і виконання всіх необхідних процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а про судові витрати - згідно ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного затримання, тобто з 30. 11.2022 року, зарахувавши у строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з моменту затримання - 30.11.2022 року до набрання даним вироком законної сили з врахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України: із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_4 без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення по кримінальному провадженню товарознавчих експертиз, а саме:

судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/126-23/2243 - ТВ від 16.03.2023 року в сумі 566, 34 грн. (а.к.п.37-42 том.1);

судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/126-23/3914 - ТВ від 08.05.2023 року в сумі 717, 00 грн. (а.к.п. 108-113 том.1);

судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/126-23/3914 ТВ від 09.10.2023 року в сумі 717, 00 грн. (а.к.п. 12-17 том.2). Всього - 2000,34 грн.

Речові докази:

- мобільний телефон марки Iphone 14 Plus повернути за належністю потерпілій

ОСОБА_6 ( а.к.п.54 том.1);

- диск DVD+R, об`ємом 4,7 GB, білого кольору, виробник «Alerus» на якому аявний відеозапис залишити в матеріалах кримінального провадження ( а.к.п. 130 том.1);

- диск DVD+R, об`ємом 4,7 GB, білого кольору, виробник «Alerus» на якому наявний відеозапис залишити в матеріалах кримінального провадження ( а.к.п. 202 том.1);

- диск DVD+R, об`ємом 4,7 GB, білого кольору, виробник «Alerus» на якому наявний відеозапис залишити в матеріалах кримінального провадження ( а.к.п.214 том.1);

- диск DVD+R, об`ємом 4,7 GB, білого кольору, виробник «Alerus» на якому наявний відеозапис залишити в матеріалах кримінального провадження ( а.к.п.223 том.1);

- диск DVD+R, об`ємом 4,7 GB, білого кольору, виробник «Alerus» на якому наявний відеозапис залишити в матеріалах кримінального провадження ( а.к.п.254 том.1);

- мобільний телефон марки «Samsung А52» - повернути за належністю потерпілій ОСОБА_8 ( а.к.п.7 том.2);

- чохол різнокольоровий до телефона, який запаковано в поліетиленовий файл та скріплений біркою із підписами понятих повернути за належністю потерпілій ОСОБА_8 ( а.к.п.27 том 2).

Вирок може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, у той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1