Провадження № 1-кс/947/6706/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000750 від 05.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000750від 04.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням було розпочато за наступних обставин: до слідчого управління ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з регіонального центру державної прикордонної служби в м. Одесі, про те, що гр. ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими невстановленими особами за грошову винагороду організовують незаконне переправлення осіб, через державний кордон шляхом виготовлення підроблених документів, які дають право на перетин державного кордону в пунктах пропуску.

У подальшому, відповідно до показів свідка ОСОБА_8 встановлено, що наприкінці квітня 2023 року вона, через малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , познайомилась з жінкою на ім`я ОСОБА_10 , яка зі слів ОСОБА_9 , за грошову винагороду у розмірі 5 тисяч доларів США, надавала послуги з переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України. Вказана жінка повинна була надати послуги з переправлення через державний кордон України чоловіку ОСОБА_8 .

Далі, 28.05.2023 під час зустрічі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та жінки ім`я ОСОБА_10 , яка відбувалась в автомобілі марки «OPELZAFIRA», яким керував ОСОБА_9 , остання детально пояснила умови співпраці та повідомила ОСОБА_8 , що для того, щоб чоловік ОСОБА_8 гр. ОСОБА_11 зміг виїхати за межі України, необхідно у подальшому надати їй наступні документи: копії паспорта, фотокартки, копії документів про освіту чоловіка ОСОБА_8 та грошову винагороду у сумі 5 тисяч доларів США. Далі, ОСОБА_10 додала, що на підготовку необхідних документів потрібно від 7 до 10 днів. Після чого, ОСОБА_10 зазначила, щоб ОСОБА_8 очікувала подальших вказівок та готувала грошові кошти у сумі 5 тисяч доларів США та коли будуть готові документи вона повідомить про це ОСОБА_8 , а чоловік останньої повинен буде забрати їх, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного в одному територіальних центрів комплектування Одеської області.

У подальшому, під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетна: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Причетність ОСОБА_12 підтверджується комплексом проведених слідчих ( оперативних) заходів.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 налагодили канал незаконного переправлення осіб через кордон України в Молдову за грошову винагороду. Протиправна діяльність здійснюється шляхом виготовлення фіктивних документів в ТЦК та медичних установах Одеської області, на підставі яких у подальшому здійснюється перетин Державного кордону України через пункти пропуску: «Паланка», «Старокозаче».

Так, ОСОБА_13 здійснює пошук клієнтів, підводить їх до ОСОБА_12 , яка через свою знайому співробітницю медичної установи ОСОБА_14 виготовляє фіктивні медичні документи про наявність в особи призовного віку важкого захворювання. Далі, ОСОБА_12 отримує у «клієнта» пакет документів для ТЦК, грошові кошти у сумі 5000 доларів США та організовує виготовлення в ТЦК документів про непридатність до військової служби. Після виготовлення документів ОСОБА_12 дає сигнал клієнту прибути у вказаний ТЦК до відповідної особи для їх отримання.

Крім того, під час досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_14 , відповідно до показів якої встановлено, що неодноразово протягом 2023 року ОСОБА_12 зверталась до неї з метою надання послуг з метою виготовлення медичних довідок із завідомо неправдивим діагнозом, за що ОСОБА_14 отримувала від ОСОБА_12 грошову винагороду.

Також встановлено, що ОСОБА_12 з метою організації незаконного перетину державного кордону чоловіків призовного віку систематично зверталась до працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованих на території Одеської області. Серед вказаних осіб встановлено: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та працював на посаді інспектора матеріального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , який за грошову винагороду, сприяв ОСОБА_12 в організації проходження військово-лікарської комісії з наступним визнанням особи чоловічої статі непридатною до проходження військової служби та видачою їй відповідних документів (довідки ВЛК та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного), що в подальшому й надавало можливість незаконного перетину державного кордону України.

Так, 14.05.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Apple IPHONE 11 PRO», imei: НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 14.05.2024 вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Як вбачається з клопотання слідчого, в ході проведення досудового розслідування досліджуються обставини можливого вчинення ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з іншими особами злочину, передбаченого ч. 3ст. 332 КК України, який віднесений до кримінальних правопорушень у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації.

Так, сторона обвинувачення зазначає, що на теперішній час є достатньо підстав вважати, що у вилученому за місцем проживання ОСОБА_4 мобільному телефоні може зберігатися інформація, яка представляє інтерес для досудового розслідування, з метою його використання для проведення детального огляду, призначення технічних експертиз, а також ураховуючи, що вказаний мобільний телефон містить відомості необхідні для проведення судових експертиз, зокрема комп`ютерно -технічної експертизи.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Слідчий вимоги поданого клопотання підтримала, просила його задовольнити, зазначивши, що вилучене майно може мати відношення до кримінального провадження та було визнано речовими доказами.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 зазначила, що власник вилученого майна не причетний до обставин кримінального провадження, а також на те, що у клопотанні відсутні відомості щодо призначення експертних досліджень. Просила відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

14.05.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Apple IPHONE 11 PRO», imei: НОМЕР_1 .

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

Досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує доводи слідчого у клопотанні та приходить до переконання з приводу того, що вилучений мобільний телефон може містити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-караних дій, зв`язків власника такого технічного пристрою з іншими, ймовірно причетними до вчинення кримінального правопорушення, особами.

У зв`язку з чим, таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 15.05.2024 року, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Крім того, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, відносно вилученого майна слідчий суддя приходить до переконання, що вочевидь наразі існує необхідність в його додатковому дослідженні, оскільки згідно доводів клопотання в рамках данного кримінального провадження вирішуватиметься питання щодо призначення комп`ютерно-технічної експертизи, об`єктом якої і є саме вилучений мобільний телефон ОСОБА_4 . Результати проведення такого експертного дослідження можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити робочу наразі версію сторони обвинувачення.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування таким майном, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000750 від 05.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , а саме на мобільний телефон марки «мобільний телефон марки «Apple IPHONE 11 PRO», imei: НОМЕР_1 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1