Провадження №11-кп/824/2160/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 08.09.2021, приблизно о 16.00 год., перебуваючи біля входу в метро станції Вокзальна КП «Київський метрополітен» знайшов біля смітника блістер з написом «Метадон», тобто наркотичний засіб, який незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту для власного вживання, який у нього цього ж дня було виявлено та вилучено у вестибюлі станції метро «Вокзальна» у м. Києві у присутності двох понятих.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не обирався. Стягнуто з ОСОБА_9 судові витрати на користь держави в сумі 1372 (одну тисячу триста сімдесят дві) грн. 96 коп. Вирішено питання стосовно речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 22.06.2023 в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Постановити ухвалу, якою вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Покласти на нього обов`язки ст. 76 КК України. У решті - вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої, апеляційна скарга вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до фактичних обставин справи, визнаних судом доведеними, інкриміноване кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено 08 вересня 2021 року.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції чинній на час вчинення кримінального проступку наступні види покарань: штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до резолютивної частини оспорюваного вироку обвинуваченому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Однак, санкція інкримінованої частини та статті Особливої частини КК України на момент вчинення кримінального правопорушення не передбачала можливість призначити винній особі покарання у виді позбавлення волі.

Однак, судом першої інстанції проігноровано положення ст. 52, 55, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено обвинуваченому покарання не передбачене законом України про кримінальну відповідальність на момент вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок такої помилки місцевого суду, становище обвинуваченого було незаконно погіршено.

Окрім цього, суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченого ст. 76 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню. Відповідно до оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 , серед іншого, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

На момент ухвалення оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 , своїм правом не скористався, він ніде не навчається та не працює. Зважаючи на викладене, обвинувачений позбавлений можливості повідомляти про зміну вказаного вище статусу. Оскільки, на час ухвалення даного вироку, обвинувачений не має визначеного місця навчання та роботи, він позбавлений можливості виконати покладений на нього судом обов`язок. Неможливо інформувати про зміну місця навчання та роботи, якщо обвинувачений ніде не здобуває відповідну освіту та не працює. Водночас, у випадку подальшого вступу на навчання або працевлаштування, в обвинуваченого не виникає обов`язку інформувати відповідний орган про істотні зміни в організації власного життя. Оскільки такі зміни не є зміною попередньо існуючого місця навчання та роботи. За таких обставин, враховуючи встановлені відомості про особу обвинуваченого, покладення на нього обов`язку інформувати відповідний орган про зміну місця навчання та роботи не має жодного сенсу. Виконати такий обов`язок неможливо.

На підставі викладеного, прокурор вважає, що місцевим судом допущено помилку. У разі правомірного застосування до обвинуваченого положень ст. 76 КК України, з вироку мала б бути виключена вказівка на обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця навчання, роботи.

Так, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд, що стверджується рекомендованим повідмоленням про вручення поштового відправлення, обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися і докази відносно них відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. Фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і ніким з учасників апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин згідно з ч. 1 ст. 309 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Зміст апеляційної скарги прокурора зводиться до незгоди із призначеним ОСОБА_8 покаранням через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Законом України від 22.11.2018 року за № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01.07.2020 року внесені зміни до ч. 1 ст. 309 КК України, згідно якого кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України наразі є кримінальним проступком.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), який діяв на момент скоєння кримінального правопорушення, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Таким чином із санкції вказаної норми кримінального закону виключено покарання у виді позбавлення волі.

Однак суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України на зазначене уваги не звернув.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки є таким, що не відповідає вимогам закону, а саме через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання за апеляційною скаргою прокурора стосовно розміру покарання, то на думку колегії суддів, запропонований прокурором вид покарання, а саме покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, колегія суддів знаходить обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції положень ст. 76 КК України, а саме в частині покладення на обвинуваченного ОСОБА_8 обов`язку повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора та змінити вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 22 червня 2023 року в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді 2 років обмеження волі з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 22 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4