ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/925/24 Справа № 199/3116/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 квітня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, малолітніх і непрацездатних осіб на утриманні не маючого, проживаючого і зареєстрованого у кімнаті АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 червня 2024 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120,00 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп.,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 квітня 2024 року клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 20.04.2024 року, погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 задоволено та застосовано щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 червня 2024 року включно.

Одночасно визначено ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120,00 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп..

Відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_8 обов`язки:

- не відлучатися з міста Дніпра без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби - відмовлено.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 у невстановлений час, перебуваючи у невстановленому місці придбав у невстановленої в ході проведення досудового розслідування особи речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечною наркотичною речовиною - канабіс, обіг якого заборонено, яка була запакована до прозорих сліп-пакетів, які в подальшому було запаковано до згортків вкритих прозорою ізолюючою стрічкою, які ОСОБА_8 зберігав в невстановленому місці до 18.04.2024, з метою подальшого її розповсюдження.

Далі, 18.04.2024, у денний час доби, ОСОБА_8 знаходячись у невстановленому місці, у невстановлений спосіб, взяв частину раніше придбаного ним особливо небезпечного наркотичного засобу, та, утримуючи його при собі, прибув на вулицю Бетховена в м. Дніпро, для збуту вищевказаного особливо небезпечного наркотичного засобу, у вигляді «закладки».

Так, 18.04.2024 приблизно о 16:00 год. ОСОБА_8 під час збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, а саме схову у вигляді «закладки» згортку вкритому прозорою ізолюючою стрічкою, був помічений сторонніми особами, які викликали працівників поліції.

18.04.2024, в період часу з 19:58 годин по 20:28 годин, старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_9 в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_8 та старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_11 , в присутності двох понятих та захисника ОСОБА_12 в порядку передбаченому ст. ст. 208, 236 КПК України біля буд. 47 вул. Бетховена у м. Дніпро, проведено особистий обшук ОСОБА_8 , в ході якого, з поліетиленового прозорого пакету, який останній утримував в руці, виявлено 15 (п`ятнадцять) згортків вкритих прозорою ізолюючою стрічкою в середині кожного знаходився прозорий сліп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, та з правої кишені шортів, одягнених на ньому в той момент, виявлено 3 (три) згортки вкриті прозорою ізолюючою стрічкою в середині кожного знаходився прозорий сліп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору.

Згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-23/16830-НЗПРАП від 19.04.2024 надана на експертизу 19.04.2024 речовина рослинного походження зелено-коричневого кольору, масою 0,9732г є канабіс, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних речовин, обіг яких заборонено. Маса канабісу( в перерахунку на висушену речовину) становить 0,8505г.

Умисні дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що слідчим у клопотанні та доданих до нього документах, і прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Крім того, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею також встановлено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи обставини кримінального провадження слідчий суддя вважав за необхідне визначити підозрюваному заставу в розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120, 00 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Не погодившись із рішенням слідчого судді захисниця ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 квітня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 відмовити, а у разі, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість підозри, просить застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме з 22:00 до 06:00 години наступної доби з можливістю залишати приміщення під час повітряної тривоги та для звернення за медичною допомогою, за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисниця зазначає, що слідчий суддя, під час дослідження доказів доданих до клопотання слідчого не надав належної оцінки необґрунтованості даного клопотання, зокрема умисно завищеній кваліфікації з боку органу досудового слідства. Так, фактичними даними, викладеними у повідомлені про підозру імовірність вчиненого кримінально караного діяння за ст.307 КК України відсутня, через виклад обставин фактично вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, внаслідок чого виключається можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зміст протоколу затримання особи підтверджує факт незаконного зберігання наркотичного засобу ОСОБА_8 , а не його збут. Перелік вилучених речових доказів під час особистого обшуку при затриманні також підтверджує факт незаконного зберігання наркотичного засобу ОСОБА_8 , а не його збут. Факт збуту наркотичних засобів не встановлено і відповідно до показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ..

Посилаючись на практику Верховного суду вказує, що факт вживання особою на постійній основі наркотичного засобу є критерієм для оцінки відсутності в діях особи факту збуту наркотичних засобів.

Захисниця наголошує, що жодного доказу на доведення мети злочину, а саме збуту наркотичних засобів, як обов`язкової ознаки ст.307 КК України, стороною обвинувачення не надано, що свідчить про неможливість встановлення обґрунтованості підозри у даному кримінальному провадженні.

Захисниця зазначає про відсутність у ОСОБА_8 наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду з огляду на те,що він не вважає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ризик можливості знищення, сховання та спотворення будь-якої із речей або документів у даному кримінальному провадженні є необґрунтованим у зв`язку з тим, що слідчим взагалі не здійснюється будь-яких дій щодо перевірки обставин, на які він посилається у поданому клопотанні. Докази, на даний час, слідчим вилучені не були.

Можливість вчинення нового кримінального правопорушення стороною обвинувачення також не доведена та є такою, що не підтверджується жодними доказами у справі.

Захисниця звертає увагу, що ОСОБА_8 є молодою людиною, яка має міцні соціальні зв`язки, проживає із сім`єю та дівчиною, має постійне місце проживання, постійно займається спортом, асоціальний спосіб життя не веде та є раніше не судимою особою. Крім того, останній має намір вступити до лав Збройних сил України.

Розмір застави, визначений слідчим суддею, є нічим не обумовлений, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_8 вчинив діяння за яке передбачена відповідальність за ч.2 ст.307 КК України, також жодним доказом не встановлено, що ОСОБА_8 взагалі отримував будь-які кошти від збуту, що також впливає на відсутність підстав кваліфікації за ст.307 КК України.

Під час апеляційного перегляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисниця ОСОБА_7 підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу у повному обсязі та просили про її задоволення;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу захисниці без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисниці, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено законом покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні. В разі здійснення на них впливу з боку підозрюваного ОСОБА_8 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки та потерпілі у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні також доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, або продовження вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки останній не має постійного джерела доходу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисниці про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На переконання апеляційного суду існування вищевказаних ризиків є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який є тяжким злочином та у разі визнання судом винним останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, останній може понести покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Слідчий суддя належним чином застосував і положення ч. 3 ст. 183 КПК та визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, з належним урахуванням обставин даного конкретного кримінального провадження. Так, пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у таких межах: від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У зв`язку з чим розмір застави, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_8 не є завідомо непомірним і водночас є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього у разі її внесення.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисниці слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 квітня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто до 16 червня 2024 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120,00 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп. - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4