ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4352/23

Номер провадження 1-кп/495/502/2023

22 лютого 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань

за №0000411 від 12.04. 2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса,українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого,не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, офіційно не працевлаштованого, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України.

обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357 ч.4 ст. 185 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

потерпіла- ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, при наступних обставинах:

Обвинувачений ОСОБА_3 ,під час дії воєнного стану на території України, в період часу з 31.03.2023 по 11.04.2023, більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим, перебуваючи в центрі АДРЕСА_1 , на узбіччі дороги виявив банківську картку «Ощадбанк» з номером НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , що було вказано на картці у вигляді напису «IRINA HULPA», розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_3 привласнив виявлену банківську картку, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Тобто, обвинувачений ОСОБА_3 визначив предметом злочинного посягання банківську карту з номером НОМЕР_1 , а саме грошові кошти які знаходяться на ній.

Крім того, 11 квітня 2023 обвинувачений ОСОБА_3 знаючи, що на території України введено військовий стан, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходились на банківській картці потерпілої ОСОБА_5 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого збагачення, шляхом розрахунку за товар в магазині АДРЕСА_1 .

Так, обвинувачений ОСОБА_3 провів 11.04.2023 наступні операції з картою:

- о 13 годині 13 хвилин, 13 годині 14 хвилин та 14 годині 53 хвилини у магазині «Продукти», що розташований в АДРЕСА_3 , розрахувався за товар в сумі 88 гривень, 102 гривні та 354 гривні;

- о 15 годині 15 хвилин у магазині «Меркурій», що розташований по вул. Ізмаїльській, 139, в м. Білгород-Дністровський Одеської області розрахувався за товар в сумі 271 гривня, та о 15 годині 18 хвилин на 202 гривні;

- о 15 годині 22 хвилини у магазині «Каштан», що розташований по вул. Ізмаїльська, 133 Б, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, розрахувався за товар на суму 262 гривні 98 копійок, та о 15 годині 25 хвилин на суму 267 гривень;

- о 15 годині 27 хвилин на авто заправці АЗС «ВСТ-ОЙЛ», що розташованій по вул. Шкільній 1Д, у м. Білгород-Дністровський, Одеської області, розрахувався за пальне в сумі 419 гривень;

- о 15 годині 34 хвилин у магазині «Приморський», розташованому по вул. Приморській 10 Б, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, розрахувався за товар на суму 445 гривень 50 копійок, о 15 годині 36 хвилини - на суму 161 гривня 50 копійок, та о 15 годині 38 хвилин на суму 242 гривні;

- о 15 годині 46 хвилин у магазині «Наша ряба», що розташований в Універсамі «Монарх», за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Приморська, 14 А, розрахувався за товар на суму 135 гривень 88 копійок. Таким чином ,вказаним кримінальним правопорушенням умисними діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 , спричинено матеріальний збиток на загальну суму 2950 гривень 86 копійок.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушені, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінальних правопорушень.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінальних правопорушень у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив суду,що дійсно, він 31.03.2023 по 11.04.2023, перебуваючи в центрі АДРЕСА_1 , на узбіччі дороги він знайшов банківську картку «Ощадбанк» з номером НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 та привласнив виявлену банківську картку, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Крім того, 11 квітня 2023 він знаючи, що на території України введено військовий стан та своїми дійми він вчиняє крадіжку майна потерпілої, здійснив розрахунки за товар в магазині АДРЕСА_1 , а саме:провів 11.04.2023 операції з вищевказаною платіжною картою, перелік та суми вірно вказані в обвинувальному акті, на загальну суму приблизно 3000 гривень,які він витрачав на особисті потреби для придбання продуктів харчування.В скоєному щиро розкаявся та просить суд врахувати те,що з потерпілою він розрахувався в повному обсязі,шляхом сплати їй суми відшкодуваннязаподіяної злочином матеріальної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочинів обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України ,а саме:

-ч.4 ст. 185 КК України- таємне викрадення чужого майна , вчинене в умовах воєнного стану.

ч.1 ст. 357 КК України- привласнення офіційних документів,вчинене з корисливих мотивів.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та повне відшкодування заподіянної кримінальним правопорушенням майнової шкоди.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статті 69 КК України при призначенні покарання - відсутні .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчинених ним кримінальних правопорушень, тяжкість скоєного, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо , не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей,є інвалідом 3-ї групи, офіційно не працевлаштований , але займається суспільно-корисною працею,його вік та стан здоров`я , те що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий , вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів ,його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений є не судимою особою, має постійне місце мешкання, посередньо характеризується, а також тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочинів, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті,за якою кваліфіковані його дїі та звільненняобвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін , передбачений ст.ст. 75,76 КК України.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому до набуття вироком законної чинності суд вважажє за доцільне не обирати.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.4 ст 185 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання :

-за ч.1 ст. 357 КК України- у вигляді 1 року обмеження волі,

-за ч.4 ст. 185 КК України- у вигляді 5-ти років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ,роботи або навчання

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 доручити Білгород-Дністровському районному відділу філії державної установи "Центр пробації" в в Одеській області.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1