Справа № 296/6896/22
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів у кримінальному провадженні № 0003937 від 14.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

встановив:

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває вказане кримінальне провадження.

До суду надійшло вказане письмове клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Клопотання обгрунтовано тим, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та не змінились, є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого на більш м`який запобіжний захід.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити із викладених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили.

Адвокат ОСОБА_5 у запереченні на клопотання прокурора просив змінити підзахисному ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням засобу електронного контролю. Своє заперечення обґрунтував тим, що ОСОБА_6 має молодий вік, одружений, має на утриманні малолітню дитину, до затримання працював, не притягувався до кримінальної відповідальності. Раніше двічі оголошувався в розшук через неявку в судові засідання у зв`язку з перебуванням на лікуванні та введенням в Україні воєнного стану.

ОСОБА_4 підтримав доводи свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі.

Обвинувачений раніше ухилявся від явки до суду та двічі оголошувався у розшук. Доводи сторони захисту щодо поважних причин неявки обвинуваченого в судові засідання суд не бере до уваги, оскільки вони були спростовані раніше винесеними судовими рішеннями щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Крім того, на думку суду, залишається ризик протиправного впливу обвинуваченим на свідків кримінального провадження.

Вказані вище обставини свідчать про існування ризику можливого переховування ОСОБА_4 від суду та вчинення ним дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, слід вважати доведеними стороною обвинувачення викладені в клопотанні ризики, а тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд доходить висновку, що необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу в судовому засіданні не встановлено.

За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 182, 371, 372 КПК України, суд, -

постановив:

У клопотанні адвоката ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу підзахисному ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» на строк 60 днів, тобто до 11 травня 2024 року включно.

Копію даної ухвали направити до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1