ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2322/24 Справа № 180/718/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 року обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 серпня 2024 року, включно, з визначенням застави у 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454200 грн.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, стадію розгляду провадження, посилався на те, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат посилається на недоведеність встановлених судом ризиків. Захисник зазначає, що жодні докази на підтвердження заявлених у клопотанні ризиків прокурором надано не було. Водночас, дійшовши висновку про їх існування, суд не дослідив можливості їм запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_13 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали суду, скасувати, змінивши обвинуваченому запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, а також знизивши розмір застави до мінімального.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали суду, адвокат вказує на те, що 03 червня 2024 року судом було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, в той час як повний текст вона отримала лише 11 червня 2024 року.

Свої вимоги про скасування ухвали захисник обґрунтовує недоведеністю встановленим судом ризиків. Адвокат звертає увагу на те, що свідки перебувають поза межами населеного пункту, де проживає ОСОБА_13 , а жодні докази здійсненні впливу на них, а також на експертів, прокурором надано не було. Поряд із цим, обвинувачений постійно мешкає з цивільною дружиною та її сином, має міцні соціальні зв`язки, житло, зареєстроване місце проживання, роботи, з якої його не звільнено та стабільний дохід. Окрім цього, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_14 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше. Наведені обставини суд залишив поза своєю увагою та фактично керувався лише тяжкістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_13 . Окрім цього, адвокат вважає, що суд визначив заставу завідомо непомірну для обвинуваченого, не врахувавши його реальний майновий стан.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 просить ухвалу скасувати, відмовити прокурору у задоволенні клопотання та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на невідповідність клопотання вимогам ст. 184 КПК України, недоведеність встановлених судом ризиків, а також обвинувачення в цілому. Адвокат звертає увагу на те, що прокурором не було долучено до клопотання доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, внаслідок чого сторона захисту була позбавлена можливості довести свою позицію щодо кваліфікації злочинів. Поряд із цим, на думку адвоката, прокурор не було доведено й заявлених у клопотанні ризиків. Захисник зазначає, що ОСОБА_11 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, є батьком двох дітей, має на утриманні одну дитину, а також мати похилого віку, яка хворіє на хронічні захворювання серця. Окрім цього, обвинувачений раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався, в 2014 році приймав участь в АТО та отримав поранення кісті руки. На переконання сторони захисту, наведені обставини спростовують зазначені судом ризики, проте суд їх не врахував, а також не з`ясував чи здатні більш м`які запобіжні заходи їм запобігти.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_12 просить ухвалу скасувати, відмовити прокурору у задоволенні клопотання та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на невідповідність клопотання вимогам ст. 184 КПК України, недоведеність встановлених судом ризиків, а також обвинувачення в цілому. Адвокат звертає увагу на те, що прокурором не було долучено до клопотання доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, внаслідок чого сторона захисту була позбавлена можливості довести свою позицію щодо кваліфікації злочинів. Поряд із цим, на думку адвоката, прокурор не було доведено й заявлених у клопотанні ризиків. Захисник зазначає, що ОСОБА_12 має міцні соціальні зв`язки, бабусю на утриманні, яка через хвороби серця потребує догляду, постійне місце проживання. Окрім цього, обвинувачений раніше не судимий, приймав участь в АТО, а за час перебування під вартою у нього погіршився стан здоров`я, почала прогресувати хвороба «Псоріаз». На переконання сторони захисту, наведені обставини спростовують зазначені судом ризики, проте суд їх не врахував, а також не з`ясував чи здатні більш м`які запобіжні заходи їм запобігти.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про наявність підстав для поновлення захиснику обвинуваченого ОСОБА_15 строку апеляційного оскарження ухвали суду, колегія суддів керується тим, що 03 червня 2024 року судом було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали.

За цих умов, враховуючи те, що повний текст ухвали захисник отримала лише 11 червня 2024 року та того ж дня звернулась до суду з апеляційною скаргою, строк апеляційного оскарження судового рішення колегія суддів не вважає пропущеним.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг по суті заявлених у них вимог, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 03 червня 2024 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останніх.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 під вартою, та дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинувачених під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , які відносяться до категорії особливо тяжких, покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, стадію розгляду провадження та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останніх та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 під вартою, та стороною захисту не наведені.

Доводи захисників обвинувачених про недоведеність встановлених судом ризиків суд вважає необґрунтованими, оскільки сукупність даних про тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , обставини провадження, зокрема вчинення злочинів у складі злочинної організації, та покарання, яке загрожує останнім у разі визнання винуватими, з урахуванням стадії розгляду кримінального провадження та оголошеного на території України воєнного стану, беззаперечно вказує на їх існування.

Твердження захисників про міцність соціальних зв`язків кожного з обвинувачених не заслуговують на увагу, оскільки не є стримуючим фактором належної процесуальної поведінки останніх, як такі, що не перешкодили обвинуваченим розпочати злочинну дільність.

Щодо доводів захисників обвинувачених про те, що суд визначив їм завідомо непомірний розмір застави, то вони також є необґрунтованими.

На переконання колегії суддів, з огляду на обставини провадження, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , а також особи останніх, визначений судом розмір застави у 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатен забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків та вимогам ст. 182 КПК України не суперечить.

Що стосується доводів захисників обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про необґрунтованість обвинувачення останніх, то ці обставини перевіряються судом під час ухвалення остаточного рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4