Справа № 751/8475/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/208/24
Категорія - 11-кп/4823/208/24 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2023 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернігів, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2023 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту проголошення вироку, а саме з 13.11.2023 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання час його тримання під вартою в період 15.07.2023 року по 12.11.2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_8 7648 грн. процесуальних витрат на користь держави за проведення експертиз.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції допустив однобічність і неповноту судового слідства, при цьому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Звертає увагу, що під час досудового слідства та судового розгляду він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, критично поставився до скоєного та висловив жаль з цього приводу. Також вказує, що суд першої інстанції постійно порушував його право на захист, а саме: не задовольнив клопотання захисника-адвоката ОСОБА_9 про відкладення справи у зв`язку з її хворобою, а призначив йому захисників з регіонального центру безоплатної вторинної правової допомоги, від яких він відмовився в судовому засіданні, але суд не прийняв його відмову від захисника ОСОБА_10 , який навіть не ознайомився з матеріалами кримінального провадження, що мало наслідки, у вигляді непорозумінь стосовно визнання його вини.

Суд першої інстанції встановив, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи, що вчиняє дії з придбання та зберігання психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту, з корисливих мотивів, у невстановлені досудовим слідством місці та спосіб, день та час, але не пізніше 13 год. 30 хв. 27.06.2023 р., придбав порошкоподібну речовину, яка заздалегідь відомо для нього містить у своєму складі психотропні речовини, незаконно зберігав вказану речовину, утримуючи її при собі та за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 27.06.2023 р., близько 13 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні під`їзду багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів оплатно реалізував вказану речовину залученому для проведення оперативної закупки ОСОБА_11 , отримавши за неї від останнього чотириста гривень, тим самим незаконно збув речовину, яка містить у своєму складі PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця І, список №2 «Переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів») є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, масою 0,196 г.

Таким чином, ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав з метою збуту, а також незаконно збув особливо небезпечну психотропну речовину, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи, що вчиняє дії з придбання та зберігання психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту, з корисливих мотивів, у невстановлені досудовим слідством місці та спосіб, день та час, але не пізніше 11 год. 10 хв. 15.07.2023 р., придбав порошкоподібну речовину, яка заздалегідь відомо для нього містить у своєму складі психотропні речовини, незаконно зберігав вказану речовину, утримуючи її за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 15.07.2023 р. близько 11 год. 10 хв., перебуваючи на балконі квартири за місцем власного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів повторно оплатно реалізував вказану речовину залученому для проведення оперативної закупки ОСОБА_11 , отримавши за неї від останнього чотириста гривень, тим самим повторно незаконно збув речовину, яка містить у своєму складі PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця І, список №2 «Переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів») є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, масою 0,228 г.

Таким чином, ОСОБА_8 повторно незаконно придбав та зберігав з метою збуту, а також незаконно збув особливо небезпечну психотропну речовину, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи, що вчиняє дії з придбання та зберігання психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту, з корисливих мотивів, у невстановлені досудовим слідством місці та спосіб, день та час, але не пізніше 14 год. 35 хв. 15.07.2023 р., придбав порошкоподібну речовину, яка заздалегідь відомо для нього містить у своєму складі психотропні речовини, та незаконно зберігав вказану речовину, утримуючи її за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до її вилучення за результатами обшуку вказаного житла у період часу з 14 год. 37 хв. до 16 год. 59 хв. 15.07.2023 р., тим самим повторно незаконно придбав та зберігав з метою збуту речовину, яка містить у своєму складі PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця І, список №2 «Переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів») є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, загальною масою 4,14695 г, що у відповідності до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 р. за № 513/4734, є великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_8 повторно, незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину у великих розмірах, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в них підстав, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Фактичні обставини по справі та правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, як і кваліфікація дій обвинуваченого, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Доводи ОСОБА_8 з приводу порушення його права на захист є безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході розгляду справи ним неодноразово заявлялись клопотання про призначення захисника, які судом були задоволені. За його клопотанням, судом було призначено захисників через Регіональний центр з надання безоплатної вторинной правової допомоги в Чернігівській області . В судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 поскаржився на захисника ОСОБА_10 , вказавши, що даний захисник мало приділив йому часу для обговорення захисної позиції, що спричинило неефективність його правого захисту і мало наслідки у вигляді непорозумінь стосовно визнання його вини. Під час розгляду даного кримінального провадження обвинувачений відмовився від послуг захисника-адвоката ОСОБА_10 , натомість заявив, що уклав договір із захисником ОСОБА_7 , яка здійснювала його захист, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Вищевикладене свідчить про те, що з боку суду як першої так і апеляційної інстанції були вжиті всі можливі заходи для забезпечення обвинуваченому права на захист.

Що ж до доводів обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання, то суд апеляційної інстанції не приймає їх до уваги за відсутністю правових підстав.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як убачається зі змісту вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції у відповідності до положень ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України, є тяжкими злочинами; фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб, систематичність протиправних дій, вагу психотропних речовин та її задокументований збут виключно особі, яка приймала участь в оперативній закупці); особу обвинуваченого: стан здоров`я, а саме, що обвинувачений є інвалідом третьої групи, неодружений, офіційно не працюючий, має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; відсутність негативних характеризуючих відомостей за місцем проживання, раніше не судимий та до адміністративної відповідальності не притягувався; наявність обставини, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Крім того, місцевим судом правильно дана оцінка, що щире каяття має полягати у належній критичній оцінці особою свого протиправного діяння, його осуді, бажанні усунути негативні наслідки чи компенсувати завдану шкоду, а також готовності понести кримінальну відповідальність згідно із законом. Визнання вини обвинуваченим під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні злочину. Та правильно дійшов висновку про відсутність такої обставини, яка пом`якшує покарання як щире каяття.

Враховуючи вище наведені обставини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання ближче до мінімальної межі санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, з яким погоджується і колегія суддів.

Таке покарання за своїм видом та розміром відповідає засадам ст.50 КК України та не може вважатись явно суворим лише з підстав незгоди з таким висновком обвинуваченим.

Такий розмір та вид покарання є необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки повністю відповідає меті його призначення.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про пом`якшення покарання, зокрема, застосування до нього положень ст. 75 КК України, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки при призначенні ОСОБА_8 покарання, крім наведених вище обставин, судом також було враховано, що кримінальні правопорушення у цій сфері відносяться до категорії підвищеної суспільної небезпечності, на переконання судової колегії наведене свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Будь-яких обставин, які не були враховані при призначенні ОСОБА_8 покарання і свідчили б про можливість його виправлення без відбування покарання, апеляційна скарга обвинуваченого не містить.

З огляду на викладене, підстав для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, як про це ставиться питання обвинуваченим в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Істотних порушень органом досудового розслідування чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4