Провадження № 1-кп/734/114/24 Справа № 734/85/24
В И Р О К

іменем України

20 березня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000053, відомості про яке 06 липня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)за вироком від 03 серпня 2010 року Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

2)за вироком від 19 березня 2014 року Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

3)за вироком від 17 грудня 2014 року Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70 і 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

4)за вироком від 15 квітня 2019 року Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 26 вересня 2022 року з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання,

за ухвалою від 14 лютого 2024 року слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком шістдесят діб із 14 лютого 2024 року до 13 квітня 2024 року включно, утримується в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор»,

із участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

правовими нормами ст.ст. 17, 65 і 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05.30 години 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався, та який діє на теперішній час.

26 квітня 2023 року військовозобов`язаного солдата ОСОБА_3 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 і направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, із 26 квітня 2023 року солдат ОСОБА_3 почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 121 від 27 квітня 2023 року військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдата ОСОБА_3 призначено на посаду курсанта 3 навчального курсу школи загальновійськової підготовки, зараховано до списків особового складу частини, зараховано на всі види забезпечення.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Однак, під час дії воєнного стану, напередодні 28 червня 2023 року у солдата ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, який він реалізував за таких обставин. На виконання свого злочинного умислу солдат ОСОБА_3 , у порушення вище вказаного законодавства, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу відповідних командирів, близько 09.00 години 28 червня 2023 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, займаючись сімейними справами, за адресою свого фактичного проживання у АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з проходженням військової служби, та до розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся. 04 січня 2024 року солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав і показав, що військову службу проходив у військовій частині НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 . До ЗС України прийшов служити за власним бажанням. Самовільно залишив військову частину 28 червня 2023 року та поїхав додому. Весь час знаходився вдома у м. Корсунь-Шевченківський, де допомагав батькам по господарству і за ними здійснював доглядав. Знав про те, що в Україні введено воєнний стан, наміру дезертирства не мав. У зв`язку із розшуком, з`явився до прокуратури. До вчиненого має погане ставлення, висловив щире у вчиненні кримінального правопорушення (злочину).

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким із учасників кримінального процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Правовими нормами ч.ч. 1 і 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1)у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2)відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3)враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При встановлених обставинах та оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, що є обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, який посередньо характеризується за місцем проходження військової служби, і вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на певний строк. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати відсутні.

Із метою забезпечення виконання вироку щодо покарання у виді позбавлення волі на певний строк, необхідно застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, із подальшим утриманням у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор». Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 відраховувати з 20 березня 2024 року.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який перебуває під вартою, - у такий же строк із моменту вручення копії вироку. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя