05.04.2024 Єдиний унікальний номер 205/2765/20
1-кп/205/307/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро об`єднане кримінальне провадження № 0000871, № 0003978 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, із середньою освітою, який на утриманні малолітніх дітей не має, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.186, ч.1 ст.185 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Так, 19.12.2019 року о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_3 прийшов разом із своїм знайомим ОСОБА_5 за місцем проживання останнього, а саме: АДРЕСА_2 . До будинку за вказаною адресою ОСОБА_3 зайшов за запрошенням ОСОБА_5 . Цього ж дня, перебуваючи у вищезазначеному будинку, ОСОБА_3 побачив мобільний телефон «Ergo F18» та рушницю Іж-12, калібру НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_5 . В цей же день, близько 17 годин 00 хвилин, після того як ОСОБА_5 заснув, у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме, мобільного телефону «Ergo F18» та рушниці Іж-12, калібру 12, № НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_5 . Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний намір, діючи таємно, умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 в цей час спав, наблизився до столу, на якому перебував мобільний телефон «Ergo F18», після чого своєю рукою взяв його, та поклав до кишені куртки, яка була одягнута на ньому в цей час. Продовжуючи свою кримінально- протиправну діяльність, ОСОБА_3 підійшов до стіни кухні вищезазначеного будинку, поруч з якою знаходилась рушниця Іж-12, калібру 12, № НОМЕР_2 , яку визначив як об`єкт свого злочинного посягання, після чого ОСОБА_3 взяв вищевказану рушницю та загорнув її у тканину, яку знайшов у будинку, після чого незаконно заволодів вищевказаним майном, а саме, рушницею Іж-12, калібру 12, № НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадене майно, а саме, мобільний телефон «Ergo F18» та рушницю Іж-12, калібру НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим, майном на власний розсуд. Своїми кримінально-протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду, яка становить 8 219 гривень 00 копійок.

Далі, ОСОБА_3 29.03.2020 року приблизно о 16 години 40 хвилин, перебуваючи поруч із продуктовим магазином, розташованим з адресою: АДРЕСА_3 , зустрів раніше малознайомого ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_6 зайшли за будівлю зазначеного продуктового магазину, розташованого за вищевказаною адресою, з метою вживання алкогольних напоїв. В цей момент, перебуваючи у вищевказаному місці та час, а саме, близько 16 години 40 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись поруч із ОСОБА_6 , попросив у останнього мобільний телефон марки «Samsung А30 S», під приводом здійснення телефонного дзвінка. Після чого, ОСОБА_6 передав ОСОБА_3 свій мобільний телефон марки «Samsung А30 S». В цей час, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на повторне, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме, мобільним телефоном марки «Samsung А30 S», ІМЕI1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , який належить потерпілому ОСОБА_6 . Реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на повторне, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_3 почав відходити від потерпілого ОСОБА_6 , імітуючи розмову по мобільному телефону, чим збільшив відстань від ОСОБА_6 . Продовжуючи скоювати кримінальне правопрушення, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів почав прискорювати темп, утримуючи при собі мобільний телефон марки «Samsung А30 S». В цей час, дії ОСОБА_3 були помічені потерпілим ОСОБА_6 , який усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_3 , намагався словесно зупинити останнього, однак ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його дії були помічені, та стали відкритими, довів свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме, мобільним телефоном марки «Samsung А30 S» до кінця, після чого з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_3 повторно, відкрито, викрав чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме, мобільний телефон марки Samsung А30 S», ІМЕI1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , вартість якого 5 219,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що він у вказаних в обвинувальному акті місці та час відкрито заволодів майном, а саме, мобільним телефоном марки «Samsung А30 S», що належить потерпілому ОСОБА_6 , яким розпорядився на власний розсуд. Також підтвердив, що він у вказаних в обвинувальному акті місці та час таємно викрав мобільний телефон «Ergo F18» та рушницю Іж-12, калібру 12, № НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_5 .

Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.

З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінальних правопорушень, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися :

-у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) правильно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України;

-у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке на день ухвалення вироку відноситься до категорії кримінального проступку та тяжкого злочину, а на день вчинення кримінального правопорушення злочином середньої тяжкості та тяжкого злочину, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, неодружений, який не має на утриманні малолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується задовільно, встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а також відсутність обставин, що обтяжує його покарання.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі у межах установленою санкцією статті обвинувачення, за ч.2 ст.186 КК України - у вигляді позбавлення волі у межах установленою санкцією статті обвинувачення, з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. ст. 75 та 76 КК України, встановивши йому іспитовий строк.

Необхідно зазначити, що відповідно до матеріалів об`єднаного кримінального провадження № 0000871, № 0003978 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 згідно ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2021 року перебував у розшуку з 22.04.2021 року по 08.12.2023 року, а тому суд приходить до висновку, що підстави для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судові товарознавчі експертизи № 1562-20 від 06.04.2020 року, витрати на яку складають 326,88 грн., № 424-20 від 05.02.2020 року, витрати на яку складають 314,00 грн., судово- трасологічну експертизу № 19/104-7/3/199 від 17.02.2020 року, витрати на яку складають 1256,08 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк в 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 326 (триста двадцять шість) гривень 88 копійок, витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № 1562-20 від 06.04.2020 року, 314,00 грн. (триста чотирнадцять гривень), витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № 424-20 від 05.02.2020 року, 1256,08 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят шість гривень вісім копійок), витрат на проведення судово-трасологічної експертизи № 19/104-7/3/199 від 17.02.2020 року .

Речові докази:

-мобільний телефон марки Samsung А30 S, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , який переданий під зберігальну розписку потерпілому вважати повернутим за належністю;

-рушницю Іж-12, калібру 12, № НОМЕР_2 , яка передана під зберігальну розписку ОСОБА_5 повернути власнику;

-мобільний телефон «Ergo F18», чорного кольору, який переданий під зберігальну розписку потерпілому вважати повернутим за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1