Справа № 462/76/24
провадження 1-кс/462/1069/24
У Х В А Л А

10 червня 2024 року Залізничний районного суд м. Львова у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву ОСОБА_3 про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні №0001067,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 подала до суду заяву про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні №0001067 відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, у якій вказала, що дане кримінальне провадження відкрито за ч.1 ст. 366 КК України з приводу того, що при винесенні рішення у справі 462/1232/23 про стягнення заборгованості за теплопостачання суддя ОСОБА_4 не врахувала наданої ОСОБА_3 субсидії, що є підставою для відводу.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Особа, якій заявлено відвід не виявила бажання дати пояснення.

Вивчивши подану заяву про відвід, суд прийшов до переконання, що у задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід, за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивований.

Статтею ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відтак суд, який розглядає справу має бути безстороннім і незалежним за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Із поданої заяви про відвід судді ОСОБА_4 вбачається, що мотиви, викладені у заяві, фактично свідчать про незгоду заявниці із процесуальним рішенням судді ОСОБА_4 у справі № 462/1232/23, яке залишено без змін апеляційною та касаційною інстанціями, дана заява ґрунтується на суб`єктивних припущеннях заявниці, які жодним чином необґрунтовано та такі не можуть бути підставами для відводу.

Відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Наведені заявницею обставини не є підставами для відводу судді у розумінні ст. 75 КПК України.

Крім цього, суд звертає увагу ОСОБА_3 , що на розгляді судді ОСОБА_4 , як слідчої судді, немає жодної скарги, поданої у межах кримінального провадження №0001067.

Відтак, оскільки судом не встановлено та заявницею не наведено жодних підстав відводу судді, передбачених ст. 75, 76 КПК України, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 370, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні №0001067 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1