Справа № 645/2757/23
Провадження № 1-кп/645/72/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2024 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , , за участю прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова - ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 17.02.2009 року вироком Печенізького районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; - 28.03.2011 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 19.01.2012 року вироком Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 25.05.2018року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185,
ст. 198 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі; 13.08.2019 року вироком Ленінського районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 24.12.2020 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі, після чого звільнений 09.08.2022 умовно-достроково на невідбутний термін 8 місяців та 18 днів на підставі ухвали Київського районного суду м. Полтави від 01.08.2022 року, 19.12.2023 року вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 29 січня 2024 року вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова за ч.2 ст.190 та ч.4 ст.185ККУкраїни за застосуванням ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених , ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185КК України
ОСОБА_4 , 14.05.2023 року о 09 годині 55 хвилин, в період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим», строк якого продовжено з 19.02.2023 на 90 днів відповідно до Указу Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», повторно, діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи у торговому залі магазину «Єва», за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова, 256, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з полиці, скоїв крадіжку двох вакуумних очищувачів обличчя ТМ «ABOUT face Blackhead Instrument 3 в 1», вартістю кожного 363 грн. 33 коп., які помістив за пазуху одягнутої на нього кофти, після чого покинувши магазин зник з місця події, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ», код
Також, ОСОБА_4 , 08.07.2023 року, приблизно о 14.00 годині, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, перебуваючи в місті Харкові за адресою проспект Олександрійський буд. 2-А, прийшов до раніше не знайомого ОСОБА_5 . В ході розмови з останнім, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи наміру в подальшому повертати майно, під приводом потреби відчинити власний гараж, попрохав дати скористуватись будь-яким інструментом потерпілого ОСОБА_5 . В свою чергу, потерпілий ОСОБА_5 , не здогадуючись про протиправний намір, ОСОБА_4 , довіряючи останньому та будучи впевненим в добросовісності дій останнього, погодився на прохання ОСОБА_4 та добровільно передав належну йому шабельну пилу, «Intertool Storm WT-0401», вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.07.2023, становить 2357 гривень. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, отримавши у потерпілого ОСОБА_5 вище вказану пилу, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого, з місця вчинення кримінального злочину зник, обернувши власне майно на свою користь та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2357 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинуваченийОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 ч.4 ст. 185 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінальних правопорушень вірно відображені. Дійсно, в середині травня 2023 року, в ранковий час, знаходячись в магазині «Єва» за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав два очищувача для обличчя, сховавши їх під кофтою. Також, на початку липня 2023 року, в обідній час, прийшов до свого знайомого ОСОБА_5 , в якого попросив пилу, отримавши її шляхом обману у ОСОБА_5 , розпорядився нею на власний розсуд.
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальних правопорушень, погоджується з кваліфікацією вчинених ним кримінальних діянь, розуміючи яка міра покарання загрожує, показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, кількість та вартість викраденого майна, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 по епізоду крадіжки 14.05.2023року в магазині «Єва», суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.
Дії ОСОБА_4 по епізодузаволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 суд кваліфікує в межах пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом визнається рецидив злочинів.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово засуджений, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності (вимога УІАЗ ГУНП в Харківській області), не працює, на обліку психоневрологічному диспансерах не перебуває (повідомлення КНП «Міський психоневрологічний диспансер» від 25 травням 2023 року), як вбачається з повідомленням КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 19 травня 2023 року №4952 ОСОБА_4 перебуває на обліку з 11.08. F19 полінаркоманія, синдром залежності..
В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушеннями, які, за змістом ст. 12 КК України, є умисним тяжким злочином та нетяжким, наслідки вчинення кримінальних правопорушень, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєних злочинів, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження ОСОБА_4 вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, враховуючи, що інкриміновані кримінальні правопорушення ОСОБА_4 були скоєні до ухвалення 29 січня 2024 року вироку Орджонікідзевського районного суду м.Харкова за ч.2 ст.190 та ч.4 ст.185 КК України, іззастосуванням ч.1, ч.4 ст. 70 КК України, оскільки його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливо без ізоляції від суспільства.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК.
Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченогоч.2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання,
за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 ( два) роки;
за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 3 (трьох ) місяців;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років і шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 січня 2024 року остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 8 (вісім) місяців.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Речовий доказ - шабельну пилу «Intertool Storm WT-0401», яка знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили вважати йому повернутим.
Речовий доказ - CD-R диск «VIDEX EXCELLENTI» із відеозаписом з камер відеоспостереження магазину «Ева» за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова, 256, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити там зберігати.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з дня вручення копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: