Справа № 308/1592/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000152 від 23.01.2024 року, про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальних обов`язків, у межах кримінального провадження №0000152 від 23.01.2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000152 від 23.01.2024 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальних обов`язків, у межах кримінального провадження №0000152 від 23.01.2024 року.

Подане клопотання мотивує тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений слідством час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на організацію умисного пошкодження чужого майна, шляхом вибуху, а саме майна потерпілого ОСОБА_7 .

З метою виконання свого злочинного плану, 21.01.2024 ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом на пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті пошкодження майна шляхом вибуху, підшукав безпосереднього виконавця вчинення даного злочину ОСОБА_8 та в телефонному режимі запропонував йому здійснити закидання вибухового пристрою на подвір`я потерпілого ОСОБА_7 розташованого за адресою АДРЕСА_1 , за грошову винагороду у розмірі 500 доларів США, на що ОСОБА_8 погодився.

На виконання спільного кримінального протиправного наміру, з метою підготовки до вчинення пошкодження чужого майна шляхом вибуху, ОСОБА_4 забезпечив безпосереднього виконавця злочину ОСОБА_8 вибуховим пристроєм, а саме гранатою РГД-5, яку він залишив для нього під деревом, навпроти входу у під`їзд будинку АДРЕСА_2 , яку того ж вечора ОСОБА_8 забрав та переніс до квартири за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання в АДРЕСА_3 , та зберігав даний вибуховий пристрій у шафі з висувними дверима між одягом.

23.01.2024 приблизно о 03:55 годині, ОСОБА_8 з метою реалізації спільного злочинного умислу спрямованого на пошкодження чужого майна шляхом вибуху, взявши з собою заздалегідь заготовлений вибуховий пристрій, гранату РГД-5, під`їхав на велосипеді типу «Монтебайк» до житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 , та діючи з прямим умислом на пошкодження чужого майна шляхом вибуху, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, витягнув з кишені бойову гранату та витягнувши чеку, кинув її на подвір`я будинку АДРЕСА_1 , в результаті чого відбувся вибух, яким було пошкоджено майно потерпілих, а саме фасад будинку, забору, бруківку, лакофарбове покриття задніх частин кузовів автомобілів «Мерседес Бенц Gls» д.н.з. НОМЕР_1 та «Мерседес Бенц Gls» д.н.з НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , в результаті чого, останнім спричинено матеріальної шкоди.

Після вчинення виконавцем ОСОБА_8 злочинних дій, 26.01.2024 ОСОБА_4 зустрівся з останнім за адресою: АДРЕСА_4 біля магазину «Амбар» та передав йому частину грошових коштів у розмірі 15 000 грн., за закидання гранати на подвір`я будинку АДРЕСА_1 . Також, домовилися про передачу решти грошових коштів у розмірі 5000 гривень на 28.01.2024 року в м. Ужгороді, однак зустріч цього дня не відбулася, так як ОСОБА_8 був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів в АДРЕСА_4 .

08.02.2024 о 14:14 год. ОСОБА_4 , затримано у порядку п. 6 ч.1 ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

09.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мукачево, Закарпатської області, громадянин України, українець, зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_6 , раніше не судимий.

Прокурор зазначає, що обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця події від 28.01.2024; протоколом затримання ОСОБА_4 від 08.02.2024; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 28.01.2024; протоколом огляду відео запису від 08.02.2024; протоколом додаткового допиту ОСОБА_8 від. 30.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.01.2024; протоколом слідчого експерименту від 28.01.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

09.02.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під варто визначено до 05.04.2024. За ОСОБА_10 внесено заставу в повному обсязі визначену ухвалою слідчого судді та звільнено з під варти з покладанням визначених обов`язків.

02.04.2024 Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 продовжено строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 28.04.2024.

25.04.2024 Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування на строк до 28.07.2024 включно.

25.04.2024 Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 продовжено строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 22.06.2024 включно.

Прокурор зазначає, що у сторони обвинувачення, з метою виконання завдань кримінального провадження, зокрема шляхом забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, є обґрунтована необхідність у продовженні строку досудового розслідування, для проведення ряду слідчих та процесуальних дій, зокрема необхідно виконати наступне:

-отримати висновок судової молекулярно генетичної експертизи яка на даний час знаходиться на виконанні в Закарпатському НДЕКЦ;

-отримати висновки судових авто-товарознавчих експертиз які на даний час знаходиться на виконанні в Закарпатському НДЕКЦ;

-допитати особу яка зображена на відео записі з камер зовнішнього відео спостереження під час зустрічі між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , яка відбулася у місті Ужгороді;

-встановити причетність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень інших осіб та надати їхнім діям належну правову кваліфікацію;

-долучити до матеріалів відповіді на надані в ході досудового розслідування доручення до оперативних підрозділів;

-здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення;

-з урахуванням зібраних доказів визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , у випадку наявності законних підстав вирішити питання щодо повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з викладенням її у кінцевій редакції;

-здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження та надати стороні захисту достатній строк для ознайомлення з ними;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Беручи до уваги вищенаведене, стороні обвинувачення, з метою проведення вищеописаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які не могли бути проведені до цього часу, з об`єктивних причин, і завершення досудового розслідування, необхідний додатковий час.

Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурор вказує на те, що на даний час, органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи неминучість покарання за кримінальне правопорушення у якому наразі підозрюється, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів.

Прокурор зазначає, що оскільки на даний час з об`єктивних причин досудове розслідування завершити не вдалось, а ризики, якими керувався слідчий суддя при обранні запобіжного заходу як тримання під вартою з правом внесення застави, не зменшились та не припинили існувати, наявні підстави для продовження строку дії покладених обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 визначених ухвалою слідчого судді.

Прокурор зазначає, що необхідність продовження строку дії покладених обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 обумовлена необхідністю запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні .

Беручи до уваги, вищевикладене, та враховуючи те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які підтвердженні ухвалою слідчого судді, існують і на даний час, не зменшились та не припинили існувати , а тому виникла обґрунтована необхідність у продовженні строку дії покладених обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 . прокурор просить слідчого суддю продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_5 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_6 , строк дії покладених на нього обов`язків в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.07.2024 включно.

Позиція сторони обвинувачення в суді

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку дії відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покладених на нього обов`язків підтримав та просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Зазначив, що наявні ризики передбачені у п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Зазначені ним ризики, існували на час обрання запобіжного заходу та не зменшились на час розгляду клопотання, а відтак просив клопотання задовольнити.

Позиція сторони захисту в суді

Захисник підозрюваного в судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання прокурора.

Підозрюваний ОСОБА_4 , підтримав доводи захисника.

Заслухавши думку прокурора про доцільність продовження строку дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків , пояснення захисника підозрюваного, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, що можуть бути покладені на підозрюваного при застосуванні запобіжного заходу, та які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України можуть бути обрані на строк не більше двох місяців. Однак, у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання прокурора, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують дію додаткових обов`язків; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

Крім того, ч. 4 ст. 199 КПК України визначає, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку додаткових обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

З аналізу вказаних норм, при вирішенні питання про продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя має керуватися положеннями, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків.

Зважаючи на вищевказане, під час розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя має встановити:

- чи можливо продовжити дію покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України;

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- чи наявно достатньо підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України;

- чи існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження обов`язків;

- чи можливо застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 178 КПК України.

Щодо можливості продовження дії покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

У ході дослідження клопотання та долучених сторонами матеріалів, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.02.2024 (справа №308/1592/24), до підозрюваного ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 454 200,00 гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В подальшому, за ОСОБА_4 , внесено заставу та його звільнено з-під варти, у зв`язку з чим почали діяти покладені на нього обов`язки, строк яких спливав 05.04.2024.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2024 строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язків продовжено на 2 місяці - до 28.04.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 25.04.2024 (справа № 308/7341/24) продовжено строк досудового розслідування до 28.07.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 25.04.2024 (справа № 308/7341/24) строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язків продовжено на 2 місяці - до 22.06.2024 включно.

Враховуючи, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжений до 28.07.2024, а також, що запобіжний захід у виді застави продовжує діяти і наразі не скасований, беручи до уваги положення ч. 7 ст. 194 та ст. 199 КПК України, які визначають тривалість та порядок продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя вважає можливим розглянути питання про продовження дії обов`язків.

Щодо обґрунтованості повідомленої підозри

Так, при розгляді клопотання про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3,4 ст.27, ч.2 ст. 194 КК України, зокрема за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 194 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.ч. 3,4 ст.27, ч.2 ст. 194 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 194 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено зокрема, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якої 09 лютого 2024 року, йому вручена. Суд звертає увагу сторони захисту, що дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3,4 ст.27, ч.2 ст. 194 КК України.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбеллі Гартлі проти Сполученого Королівства`від 30серпня 1990 року, п.32, SeriesA,N182)

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3,4 ст.27, ч.2 ст. 194 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3,4 ст.27, ч.2 ст. 194 КК України за наведених у повідомленні про підозру обставин, суд керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», під обґрунтованою підозрою слід розуміти існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Виходячи з наявних матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення та відповідно встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Такий висновок також узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_4 кваліфікованого за ч.ч. 3,4 ст.27, ч.2 ст. 194 КК України злочину, які в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою. На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали.

Слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати слідчий суддя під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Щодо продовження ризиків

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні зазначається про продовження існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 може (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, (3) незаконно впливати на свідків .

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання за ч. 2 ст. 194 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . Так, санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. Більше того, слідчий суддя зазначає, що існують способи виїзду за кордон чоловіків призовного віку, до прикладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальне правопорушення, у яому підозрюється ОСОБА_4 належать до тяжких злочинів, за яке передбачено відповідальність у виді позбавлення волі строком від трьох до десяти років.

Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.

Щодо існування ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілим у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, слідчий суддя може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки, потерпілі допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На переконання слідчого судді, ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні з часом лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обгрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процесуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

Тож слідчий суддя не виключає можливості незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні з боку підозрюваного з використанням свого кола зв`язків з метою схилити їх до зміни показань під час допиту на стадії досудового розслідування або в суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому слід врахувати, що оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення допитані не усі свідки у кримінальному провадженні. Таким чином, навіть незважаючи на проведення допитів осіб на стадії досудового розслідування, незастосування ОСОБА_4 буде мати можливість здійснювати вплив на вказаних вище осіб з метою спотворення їхніх показань під час розгляду кримінального провадження у суді.

З огляду не це, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків є актуальним.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування

При оцінці доводів прокурора, щодо існування обставин, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, якою на підозрюваного були покладені відповідні процесуальні обов`язки, слідчий суддя доходить висновку про існування потреби у проведенні або завершенні більшої частини із зазначених нею слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, обсяг яких є доволі значним і проведення яких є дійсно необхідним для забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування, виявлення і дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у відповідності до вимог ч. 2 ст. 91 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає, що прокурором переконливо доведено, що існували об`єктивні обставини, які перешкоджали проведенню таких слідчих і процесуальних дій до закінчення дії попередньої ухвали.

Крім цього, необхідно врахувати, що у зв`язку з існуванням потреби у проведенні відповідних слідчих та процесуальних дій, а також наявністю об`єктивних обставин, що перешкоджали їх проведенню раніше, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 25.04.2024 (справа № 308/7341/24) продовжено строк досудового розслідування до 28.07.2024 включно.

На переконання слідчого судді, зазначене свідчить про наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, тобто до 22.06.2024.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 178 КПК України та необхідності продовження строку дії обов`язків

При вирішенні питання про продовження строку дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу та процесуальних обов`язків, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбачене ч.ч. 3,4 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України;

- пред`явлення йому підозри у вчиненні тяжкого злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років;

- відсутність відомостей про міцні соціальні зв`язки;

Водночас, оцінюючи вказані доводи, слідчий суддя відзначає, що стороною захисту не надано доказів на підтвердження існування об`єктивних обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про необхідність скасування додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні ще не завершено, слідчий суддя дійшов висновку, що потреба забезпечення інтересів кримінального провадження виправдовує такий ступінь обмежень прав і свобод підозрюваного ОСОБА_4 , яких він зазнає у зв`язку із покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1-4 та 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді, ті незручності які обумовленні вказаними обов`язками, не є занадто обтяжливими для підозрюваного, не впливають на якість його життя та не перешкоджають отриманню ним кваліфікованої медичної допомоги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити дію обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування до 28.07.2024 включно.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 194, 199, 201, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000152 від 23.01.2024 року, про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальних обов`язків, у межах кримінального провадження №0000152 від 23.01.2024 року задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії обов`язків, покладених на нього у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави в межах строку досудового розслідування до 28.07.2024 включно, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

-повідомляти слідчого, прокурора, або суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 до 28 липня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Дата оголошення повного тексту ухвали 21.06.2024 року о 11 год. 53 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1