Номер провадження: 1-кп/336/653/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одруженого, малолітніх та інших осіб на утриманні немає, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток), адреса фактичного місця проживання до затримання: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.05.2019 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.08.2020 невідбуту частину покарання за вказаним вироком суду (1 рік 4 місяці 24 дні) замінено більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на вказаний строк;

- вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.01.2023 за ч.2, 4 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ст.75,76 КК України, звільненого від відбування покарання із іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків;

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановлений законом порядку на шлях виправлення і перевиховання не став та скоїв аналогічні злочини за наступних обставин:

Так, 22.04.2023 року приблизно 00-00 годин, у період дії воєнного стану відповідно до Указів Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії залишаться не поміченими, таємно, шляхом вільного доступу, за допомогою власної фізичної сили, відкрив металеву кришку комунікаційного колодязя № 67-766, в який спустився, де за допомогою предмету схожого на ніж, який він заздалегідь приніс із собою, від`єднав та викрав: одну ділянку телефонного мідного кабелю зв`язку ТПП 10x2x0,4 загальною довжиною 78,4 метри (інв. №1-, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 442 гри, 96 коп., одну ділянку кабелю зв`язку ТПП 5x2x0,5 довжиною 149,4 метри, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 651 грн., 38 коп., який на праві власності належить Акціонерному товариству «Укртелеком», чим завдав матеріальну шкоду на загальну суму 1094, 34 грн.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , того ж дня приблизно о 12 год. 00 хв., разом з викраденим майном попрямував в бік лісосмуги, яка розташована між АДРЕСА_4 з метою його випалювання та подальшого продажу, де його зупинили працівники поліції.

Окрім того, 12.01.2024 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, у період дії воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України №734/2023 від 08.11.2023, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , а саме у тамбурі, та, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу, діючи повторно таємно викрав мобільний телефон «ZTE 2020» моделі «Blade А5», 32 GB, в корпусі темно-синього кольору, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартість якого згідно висновку судової-товарознавчої експертизи складає 1249 гривень 67 копійок.

В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, покинув місце вчинення злочину разом із викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав, спричинивши таким чином ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1249 гривень 67 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся і дав детальні показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення та пояснив, що 12 січня 2024 року відпочиваючи у знайомого ОСОБА_7 він взяв мобільний телефон, розуміючи, що він йому не належить, та, в той же день, продав своєму знайомому. Окрім того, 22 квітня 2024 у нічний час доби знаходячись на АДРЕСА_3 , відкрив металеву кришку комунікаційного колодязя, спустившись відрізав ділянку кабелю. Після чого, наступного дня планував випалити зовнішню обмотку кабелю, але був затриманий працівниками поліції. Зазначив, що висновки для себе зробив, розкаюється, засуджує свої дії.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою всіх учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів: допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та дослідженням речових доказів.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , адвокату та прокурору, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий за вчинення, зокрема корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановлений законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не став, висновків для себе не зробив та скоїв аналогічні злочини, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, утриманців немає, не працює, має зареєстроване та постійне місце проживання.

На підставі викладеного, з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та конкретні обставини справи, а саме те, що наявні ризики продовження протиправної поведінки з боку обвинуваченого, враховуючи думку прокурора, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання в межах санкцій ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі.

На переконання суду, лише покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою ОСОБА_4 визнається винним, з реальним його відбуванням, тобто з ізоляцією обвинуваченого від суспільства, є справедливим, співмірним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст. 69, 75, 76 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

31.01.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 65 КК України, ст.ст. 100, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.01.2023, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 , залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 31.01.2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 період знаходження в місцях попереднього ув`язнення з часу затримання 31.01.2024 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави грошові кошти за проведення судових - товарознавчих експертиз за залучення експертів на загальну суму 2 669,28 грн.

Речові докази: кабельна-продуктова продукція загальною довжиною 238 метрів, яка зберігається в камері схову ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, передати власнику АТ «Укретлеком»; предмет схожий на ніж, наждачне коло, які зберігаються в камері схову ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, знищити; комп`ютерний диск DVD-R 16-Х, 4.7 GB / 120 min -16Х, на якому знаходиться відеозапис проведення слідчого експерименту, який зберігається в матеріалах справи, залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «ZTE 2020» моделі «Blade А5», 32 GB, в корпусі темно-синього кольору, який був переданий власнику ОСОБА_6 , залишити по приналежності.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Обвинувачений та захисник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1