Справа №583/2306/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/556/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про роз`яснення судового рішення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 липня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Сумського апеляційного суду перебувають матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 липня 2020 року.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 11-30 годину 22 травня 2024 року.

На початку апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_6 заявив відвід колегії суддів Сумського апеляційного суду на підставі того, що колегія суддів вже неодноразово висловлювала свою правову позицію щодо роз`яснення юридичних термінів в контексті ч.5 ст.80 КПК України «застосування давності» та «застосувати давність», що унеможливлює участь цих суддів в даному кримінальному провадженні, у якому розглядаються аналогічні питання.

Заслухавши доповідь головуючого - судді, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав заявлений відвід, перевіривши матеріали провадження та вивчивши доводи поданої заяви, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, а суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1-2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, а згідно п. 81 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005 «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01) «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу».

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів також викладені у рішеннях ЄСПЛ (зокрема, справа «Мироненко та Мартиненко проти України» (Mironenko and Martenko v. Ukraine), заява № 4785/02, 10.12.2009, п. 66, 69, 70), згідно яких наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі необхідно визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, необхідно з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді. У справі «Білуха проти України» (рішення від 09.11.2006, заява № 33949/02) ЄСПЛ констатував, що «наявність безсторонності відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49). При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною».

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому підлягає задоволенню відвід судді від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням РСУ від 04.02.2016 № 1, роз`яснено, що суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства і виступає мірою реалізації завдань справедливого суду (ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013). При цьому, здійснюючи розгляд справ ЄСПЛ констатував, що «…сумнів є легітимним, навіть якщо він не призводить до суттєвих наслідків; сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що в розумної людини, на її погляд, вони викликають побоювання стосовно упередженості суду, що має підґрунтя на певних обставинах» (рішення ЄСПЛ від 26.09.2019 у справі «Іліє проти Румунії» (Ilie v. Romania), заява № 26220/10), тому суд може бути справедливим, але породжувати легітимні сумніви щодо своєї безсторонності.

Аналізуючи зазначені вимоги закону, колегія суддів приходить до переконання, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти будь-яким можливим сумнівам щодо безсторонності судді (суддів), оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом. При цьому незалежність судів є прерогативою (привілеєм), що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя (Висновок № 1 (2001) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів).

Таким чином, якщо ОСОБА_6 має певний сумнів у безсторонності суддів, хоч це об`єктивно нічим не підтверджується і прямо не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, але ураховуючи принцип верховенства права і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, то колегія суддів вважає за необхідне з метою виключення будь-яких можливих сумнівів у стороннього спостерігача в об`єктивності та неупередженості суду під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 задовольнити заяву останнього про відвід суддів, керуючись при цьому правом кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, застосовуючи тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та визначення суб`єктивного і об`єктивного критеріїв неупередженості (безсторонності), так як дійсно суддями апеляційного суду неодноразово ухвалювались рішення щодо ОСОБА_6 з аналогічних питань, про які йдеться мова у його апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 75, 80, 81 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити заяву засудженого ОСОБА_6 про відвід колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в розгляді апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 липня 2020 року.

Призначити повторний авто розподіл даного кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4