Справа № 309/263/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,

та обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/40/24, за апеляційними скаргами, які подали обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2024 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000075, внесеному 21.01.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ялта АР Крим, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, не працюючого, судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Цією ухвалою продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_7 ОСОБА_6 , ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 березня 2024 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за №0000075, відомості про кримінальне правопорушення у якому 21.01.2019 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 306, ч. 3 ст. 307 КК України. У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор у клопотанні також зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Просить клопотання задовольнити.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України, - у збуті наркотичних засобів та психотропних речовин широкому колу осіб та збагачення від вказаної злочинної діяльності, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, санкція частини статті якого передбачає покарання у виді позбавленні волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна. Суд вважає доведеним факт існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні та продовженні відносно обвинувачених строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У тому числі суд дійшов висновку про те, що, перебуваючи на волі, обвинувачені з метою ухилення від кримінальної відповідальності можуть переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ними діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення їхньої вини у вчинені вищевказаного злочину, можуть у подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала суду оскаржується в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Звертає увагу на те, що він упродовж чотирьох років перебуває під вартою, а саме з 23 серпня 2019 року, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які прокурор вказує у клопотанні, відсутні. Апелянт також зазначає, що місцевий суд, ухвалюючи судове рішення, залишив поза увагою наявність позицій ЄСПЛ, згідно з якими сторона обвинувачення повинна довести існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а не формально вказувати на такі. На переконання апелянта, місцевим судом безпідставно не розглянуто питання про можливість застосування відносно ОСОБА_7 альтернативних запобіжних заходів. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обрати більш м`який запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту, або визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі, який не перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали, просить її скасувати. Звертає увагу на тривалий термін перебування його під вартою. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не доведено належними та допустимими доказами. На переконання апелянта, оскаржувана ухвала є такою, що не відповідає повноті судового розгляду та прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що намірів переховуватися від суду не має, свідки у кримінальному провадженні допитані, іншим чином впливати на хід кримінального провадження апелянт наміру не має. Просить ухвалу скасувати, обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі, який не перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

Апеляційні скарги розглядаються за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 , неявка якого, з огляду на положення ст. 405, 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційний суд бере до уваги, що: обвинувачений належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги обвинувачений не подавав; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_7 і від нього не надходило клопотань про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційних скарга, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг немає.

При оцінці доводів апеляційних скарг, які подали обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими злочинами, і їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років із позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років із конфіскацією майна.

Колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , тяжкість кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань на їхню користь, у тому числі і шляхом умовляння, погроз або іншим способом, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги такі факти та обставини: обвину3вачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 раніше судимі, не працюючі, не одружені, а відтак і міцних соціальних зв`язків не мають.

Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшилися, і продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання цих ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених під час судового провадження.

З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та неодноразовому продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшилися або відпали.

На наявність таких даних обвинувачені не посилаються і в апеляційних скаргах, а обвинувачений ОСОБА_6 не вказував і під час їх розгляду.

У зв`язку з цим, доводи апеляційних скарг про те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що застосований щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із огляду на сукупність викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієвості кримінального провадження.

Тому, доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачені тримаються вартою протягом тривалого терміну, - апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження їм строку тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином врахував мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких мали місце кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, у ході апеляційного розгляду не встановлено і таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає триманню їх під вартою.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи сторони захисту про можливість застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, задовольнивши клопотання прокурора та продовжив щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, однак на строк не більше ніж 60 днів.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і на такі стороною захисту не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали закінчився 15.03.2024, що свідчить про те, що на момент розгляду апеляційної скарги така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги, які подали обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0000075, внесеному 21.01.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та продовжено щодо обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 15 березня 2024 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: