Номер провадження: 11-кп/813/1103/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката Пендей ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2023 року та ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.01.2024 року, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нові біля Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, українця, із неповною середньою освітою, студента 1 курсу Одеського національного економічного університету, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Оскаржуваним вироком Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2023 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та йому призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

Також вироком вирішено питання речових доказів.

Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.01.2024 року було виправлено технічну описку у резолютивній частині вироку Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2023 року по справі № 947/40675/23 провадження № 1-кп/947/1467/23 та викладено у наступній редакції

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити покарання у вигляді громадських робіт на строк 80(вісімдесят) годин.

Згідно оскаржуваного вироку:

27.09.2023 року у період часу з 18:00 год. по 19:00 год., більш точно часу не встановлено, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували на 8 поверсі гуртожитку № 2 Одеського національного економічного університету, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , виник словесний конфлікт на грутні раптово виниклих неприязних відносин у ході якого у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, умисно наніс правою рукою два удари в область голови ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, гематоми повік лівого ока та лівої виличної ділянки, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційних скаргах заступник керівника обласної прокуратури, не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження просить вирок та ухвалу відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги на вирок, зазначає про те, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст.98, 100 КК України, перевищив максимально встановлений строк обмежений до 120 годин громадських робіт, для неповнолітніх. Також зазначає, що судом не враховано таку пом`якшуючу обставину, як вчинення злочину неповнолітнім.

Крім того, заступник прокурора обласної прокуратури, не погоджуючись із ухвалою суду про виправлення описки зазначає, що оскаржуваною ухвалою суд фактично зміни зміст призначеного покарання, що не є арифметичною помилкою.

На підставі цього, просить:

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.01.2024 року скасувати.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2023 року змінити.

Доповнити мотивувальну частину вироку обставиною, яка пом`якшує покарання: вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт, строком 50 (п`ятдесят) годин.

В інший частині вирок залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за обставин, викладених у вироку суду та правова кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування судом положень ст. 69 КК України, зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Розділом XV Кримінального Кодексу України визначено особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, яким повинен керуватися суд при розгляді справ щодо неповнолітніх осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. Визначаючи розмір покарання неповнолітнім, суд має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався не в повній мірі.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав повністю, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність тих, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, та дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, з призначення покарання у виді громадських робіт, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом з цим, суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_8 , вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, - будучи неповнолітнім, не зазначив цієї обставини у якості такої, що пом`якшує покарання.

Ця обставина обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду провадження повноліття.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із такими доводами апеляційної скарги та вважає їх слушними.

Між тим, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин, за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, санкцією якого, визначено покарання, зокрема у виді громадських робіт на строк від 150 до 200 годин, суд належним чином не врахував положення ч. 1 ст. 100 КК України, згідно з якими громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від 30 до 120 годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час, та не мотивував свого рішення в цій частині.

Відтак, суд першої інстанції призначив неповнолітньому ОСОБА_8 покарання, без належного посилання на відповідні норми Загальної частини Кримінального кодексу України, тобто на ч. 1 ст. 100 КПК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Встановлені порушення судом першої інстанції вимог закону, згідно п. 1 ч. 1 ст.409 КПК України, є підставою для зміни судового рішення в частині призначеного покарання.

Визначаючи, яке саме покарання має бути призначене ОСОБА_8 , апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, апеляційний суд враховує обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, а також відсутність обтяжуючих обставин (ст. 67 КК України), а також вимоги апеляційної скарги.

Оскільки стаття 100 КК України є спеціальною нормою порівняно із загальною нормою ст. 56 КК України, то при конкуренції норм закону, застосовується спеціальна норма. В протилежному випадку дотримання вимог ст. 100 КК України стосовно нижчої граничної межі покарання, встановленої санкцією статті Особливої частини КК України ставило би у залежність від наявності підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

При цьому, при призначенні покарання у виді громадських робіт неповнолітній особі, виходячи із положень ст. 100 КК України, в межах санкції інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи конкретні обставини справи, покарання має бути призначене нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу та в межах визначених ст. 100 КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, який визнав свою вину, відсутність відомостей про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності в інших провадженнях, або визнання винуватим за іншим вироком, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо можливості призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт, тривалістю 50 годин.

Апеляційний суд вважає, що призначене покарання буде відповідати положенням ст.ст. 50, 65 КК України, та буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначеного покарання.

Окрім цього, слушними є доводи апелянта про те, що районний суд ухвалою про виправлення описки від 15.01.2024 року змінив суть вироку в частині призначеного покарання, що не може вважатися виправленням описки і є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.379 КПК України, суд має прав за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того чи набрало судове рішення законної сили чи ні.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд виправив описку в резолютивній частині вироку, а саме замість призначеного покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин, ухвалив вважати вірним призначене покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Таким чином, дане виправлення колегія суддів вважає таким, що суперечить вимогам кримінального-процесуального закону, тому вказана ухвала підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 376, 403, 405, 407, 412, 413, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила

Апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2023 року, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_8 ч.2 ст.125 КК України покарання у виді громадських робіт, строком 50 (п`ятдесят) годин.

В інший частині вирок залишити без змін.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.01.2024 року про виправлення технічної описки у резолютивній частині вироку Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2023 року по справі № 947/40675/23 провадження № 1-кп/947/1467/23 - скасувати.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4