Справа № 173/206/22
Номер провадження1-кп/173/26/2024
В И Р О К

іменем України

05 березня 2024 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження № 0000280 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого машиністом насосних установок пожежного поїзду № 1 станції Нижньодніпровськ-Вузол СП «Воєнізованої охорони» РФ «Придніпровська залізниця», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за

адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 27 вересня 2021 року близько 19.20 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ - 21099» державний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, рухався по головній дорозі проїжджої частини вул. Центральної м. Верхівцеве, Кам`янського району Дніпропетровської області, яка освітлена ліхтарями міського освітлення, у напрямку нерегульованого перехрестя з другорядною дорогою проїжджої частини вул. Паркової. У вказаний час, у зустрічному йому напрямку рухалась на велосипеді по типу марки «Україна» гр.-ка ОСОБА_6 , яка освітлювала дорогу попереду себе ліхтарем і таким чином прийняла всі необхідні заходи безпеки для позначення себе на дорозі у темний час доби. У свою чергу водій ОСОБА_4 , під`їжджаючи до вищевказаного перехрестя, змінив напрямок руху свого автомобілю із правої полоси руху на зустрічну смугу руху, при цьому не виконав вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного виконання маневру перестроювання ліворуч, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, та легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не врахував дорожню обстановку, знехтував безпекою дорожнього руху, та створив перешкоду та небезпеку зустрічному велосипедисту - ОСОБА_6 . При зміні напрямку руху автомобіля ліворуч, водій ОСОБА_4 допустив зіткнення лівою передньою частиною свого автомобіля з передньою частиною велосипеду по типу марки «Україна», на якому рухалась ОСОБА_6 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілій - велосипедисту ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 110Е від 15.12.2021 року, спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла - закритої тупої травми грудної клітини з переломом груднини в дистальній третині без зміщення уламків, відкритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з раною на шкірі в лівій лобовій ділянці, саднами в лівій лобно- скронево-тім`яній ділянці голови, садна в ділянці лівого колінного суглобу та правої стопи, які згідно п.п. 2.2.1.в. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року відносяться в сукупності до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я на більш ніж 21 добу; могли бути утворені одномоментно або за короткий проміжок часу від дії тупого твердого предмета або предметів з обмеженою контактуючою поверхнею або при співударі о такий (такі), не виключено, за умов дорожньо-транспортної пригоди, давність їх утворення може відповідати терміну 27.09.2021 року.

Згідно висновку експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/104-21/36966-ІТ від 24.11.2021 р., у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_4 повинен був діяти згідно вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, що із технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_4 , встановлювалася виконанням ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху та для чого не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати. У даній дорожній обстановці велосипедист ОСОБА_6 повинна була діяти згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці у діях велосипедиста ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. При заданих вихідних даних велосипедист ОСОБА_6 не мала технічної можливості уникнути контактування з автомобілем «ВАЗ 21099» шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою велосипеда до місця наїзду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав повністю, моральні вимоги за цивільним позовом не визнав, та суду пояснив, що 27.09.2021 року він їхав на автомобілі, за кермом, по центральній вулиці в м. Верхівеце з військової частини в сторону центра міста, на вулиці вже темніло. Він був тверезий. Разом з ним в автомобілі була пасажирка, яку він того вечора підвозив на електричку. Спочатку він їхав по своїй смузі, а потім виїхав на зустрічну смугу, так як там були ями на дорозі та він їх об`їжджав. Автомобіль був з ввімкненими фарами. Раптом на повороті з`явилася потерпіла, звідки вона виїхала він не зрозумів, оскільки ліхтарика в неї на велосипеді не було, тому він її не побачив. Коли сталося ДТП , він вийшов з автомобіля підійшов до потерпілої, допоміг піднятися, запитав про її стан, на що вона відповіла, що все нормально. Потім він сів в автомобіль та поїхав. Поліцію та швидку не викликав, оскільки потерпіла сказала, що в цьому немає необхідності. Додатково пояснив, що їхав повільно, швидкість була не більше 30 км/год. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнає повністю та стверджує, що відшкодував 16 тисяч гривень. Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди не визнає.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення при обставинах указаних у мотивувальній частині вироку встановлена сукупністю належних та допустимих доказів досліджених та перевірених судом.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що того дня вона їхала на роботу на велосипеді з фонариком в руці, було вже темно, приблизно о 19:30 години. Рухалася вона по центральній дорозі м. Верхівцеве. Проїжджаючи вздовж провулків на неї здійснив наїзд обвинувачений. Це відбулося дуже швидко, вона навіть не встигла ніяк зреагувати. Удар об автомобіль вона відчула грудною клітиною. Потім вона втратила свідомість, коли її привели до тями, поряд була лише ОСОБА_10 . Вона не бачила, щоб обвинувачений до неї підходив. Її забрала швидка допомога, в реанімацію. В неї був струс мозку, перелом грудної клітини та інші рани. Цивільний позов підтримує та просить задовольнити.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні суду пояснила, що того дня, точної дати вона не пам`ятає, ввечері вони йшли з донькою на електричку та обвинувачений запропонував їх підвезти. Він їхав разом зі своїм товаришем, який сидів спереду. Вона разом з донькою сиділи на задньому сидінні. На вулиці було вже темно. Раптом стався удар. Точно де це сталося, вона не пам`ятає. Потерпілу вона не бачила, відчула тільки удар. Вона вийшла з авто та побачила потерпілу, яка була вся в крові. Обвинувачений нічого не питав у ОСОБА_6 , не приймав ніяких дій, щоб викликати поліцію чи швидку. Обвинувачений просто сів з товаришем в автомобіль та поїхав. Вона сама викликала швидку та поліцію.

Із досліджених в судовому засіданні даних висновку судово-медичної експертизи № 110-Е від 15.12.2021 року, встановлено, що згідно проведення судово-медичної експертизи у потерпілої ОСОБА_6 згідно даних огляду даних наданої медичної документації на її ім`я виявлені ушкодження у вигляді сумісної травми тіла - закритої тупої травми грудної клітини з переломом груднини в дистальній третині без зміщення уламків, відкритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з раною на шкірі в лівій лобовій ділянці, саднами в лівій лобно- скронево-тім`яній ділянці голови, садна в ділянці лівого колінного суглобу та правої стопи, які згідно п.п. 2.2.1.в. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року відносяться в сукупності до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я на більш ніж 21 добу; могли бути утворені одномоментно або за короткий проміжок часу від дії тупого твердого предмета або предметів з обмеженою контактуючою поверхнею або при співударі о такий (такі), не виключено, за умов дорожньо-транспортної пригоди, давність їх утворення може відповідати терміну, вказаному в описовій частині постанови, що підтверджується відповідними даними наданої медичної документації на ім`я потерпілої.

Із досліджених в судовому засіданні даних висновку судової експертизи за експертною спеціальністю 10.4 (транспортно трасо логічні дослідження) №СЕ-19/104-21/37653-ІТ від 23.12.2021 року встановлено, що кут між повздовжніми осями автомобіля «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипеда по типу марки «Україна» в момент зіткнення був близько 180°±5°відносно повздовжньої осі автомобіля «ВАЗ 21099».

Із досліджених в судовому засіданні даних висновку судової експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо транспортних пригод» №СЕ-19/104-21/36966-ІТ від 24.11.2021 року встановлено, що у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, що із технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «ВАЗ 2109» ОСОБА_4 , встановлювалася виконанням ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху та для чого не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати. У даній дорожній обстановці велосипедист ОСОБА_6 повинна була діяти згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці у діях велосипедиста ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. При заданих вихідних даних велосипедист ОСОБА_6 не мала технічної можливості уникнути контактування з автомобілем «ВАЗ 2109» шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою велосипеда до місця наїзду.

При оцінці доказів, які були надані сторонами кримінального провадження, суд керується ч.2 ст.17 КПК України та критерієм доведення «поза розумним сумнівом «Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» та вважає, що докази надані стороною обвинувачення є належними та допустимими, а їх сукупність достатня для визнання вини обвинуваченого.

Так, з пояснень потерпілої та свідка встановлено місце та обставини скоєного кримінального правопорушення. Із досліджених письмових доказів, наданих стороною обвинувачення встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та механізм їх спричинення потерпілій ОСОБА_6 , висновки судової експертизи «Дослідження обставин та механізму ДТП» вказують на те, що в даній дорожній обстановці, дії обвинуваченого ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху та з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Надані докази стороною обвинувачення узгоджуються в цілому, не викликають сумніву та вказують на винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні даного кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному обсязі та дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо, скоєне ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами, суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді арешту, з позбавленням права керування транспортними засобами, яке, на думку суду, буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

Обговорюючи питання позовних вимог заявлених потерпілою, суд керується ст. ст. 128, 129 КПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України та вважає, що матеріальна шкода підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 2603 гривні, оскільки відповідно до розписки обвинуваченим було відшкодовано на користь потерпілої матеріальну шкоду в сумі 16 000 гривень.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що дані вимоги потерпілої підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, суд вбачає очевидним й таким, що не підлягає доказуванню, те, що будь-якій людині в силу її природи властиво переживати душевні страждання через порушення особистої недоторканості, відчуття фізичного болю, усвідомлення наявності тілесних ушкоджень та їх наслідків. Не є виключенням з цього правила й потерпіла, яка вочевидь зазнала душевних страждань у зв`язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень.

Так потерпіла внаслідок даної дорожно-трансортної пригоди тривалий час перебувала у лікарні, перенесла психологічне потрясіння та сильний фізичний біль, у неї погіршився стан здоров`я, а тому суд визначає розмір моральної шкоди залежно від заявлених вимог, та вважає, що моральна шкода в сумі 70 000 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили суд виходить з того, що сторони кримінального провадження клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.331 КПК України не заявляли, а тому дане питання не обговорювалось.

Судові витрати за проведення експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/104-21/36966-ІТ від 24.11.2021 року в розмірі 1372 гривні 96 копійок, за проведення експертизи за експертною спеціальністю 10.4 (транспортно трасологічні дослідження) №СЕ-19/104-21/37653-ІТ від 23.12.2021 р. в розмірі 1716 гривень 20 копійок згідно ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази підлягає вирішенню по правилам ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирається.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання у порядку виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 2603 (дві тисячі шістсот три) гривні та моральну шкоду в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень, а всього 72 603 (сімдесят дві тисячі шістсот три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави понесені витрати по кримінальному провадженню в зв`язку з проведенням експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/104-21/36966-ІТ від 24.11.2021 року в розмірі 1372 ( одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок; експертизи за експертною спеціальністю 10.4 (транспортно трасологічні дослідження) №СЕ-19/104-21/37653-ІТ від 23.12.2021 р. в розмірі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 20 копійок

Речові докази у кримінальному провадженні автомобіль марки «ВАЗ 21099» білого кольору д.н. НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_4 , велосипед по типу «Україна», який переданий на зберігання ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити законним володільцям;

осип скла із передньої фари автомобіля, яка передана до камери зберігання речових доказів ВП №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1