печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5187/24-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна - адвоката: ОСОБА_3 , власників майна: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , слідчого: ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 про повернення вилученого майна у кримінальному проваженні № 0000752 від 20.09.2022, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2024 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 про повернення вилученого майна у кримінальному проваженні № 0000752 від 20.09.2022, з вимогами: ухвалити рішення про повернення тимчасово вилученого майна, яке було вилучено під час проведення обшуку 25.04.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , а саме: 4300 доларів США, 35 євро, мобільний телефон сірого кольору марки «redmi», ОСОБА_7 а саме: 13700 доларів США, 350 доларів США, 50 доларів США, ОСОБА_4 : 3000 доларів США.

Зобов`язати слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, якому доручено здійснювати досудове розслідування в рамках вказаного кримінального провадження чи іншого слідчого, який перебуває в складі слідчої групи в рамках кримінального провадження № 0000752, повернути вилучені грошові кошти (тимчасово вилучене майно).

Представник власників майна - адвокат ОСОБА_3 , та власники майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали та просили задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі.

Слідчий ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував з приводу заявленого клопотання, просив відмовити.

Вивчивши скаргу, заслухавши позицію представника власників майна, власників майна, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.

Як зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 (справа № 370/2316/18, провадження № 51-9929 км 18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Так, у рішенні по справі «Беллет проти Франції» від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що ст. 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд із огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Разом з тим, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975, п. 36), не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, особливо щодо умов прийнятності скарги, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (рішення у справах «Мельник проти України» від 28.03.2006, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001).

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 цього Кодексу.

Завданням слідчого судді відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, п. 3 якої передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено, серед іншого, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Верховний Суд України у постанові від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к зазначає, що порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), - це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій.

Стаття 5 КПК України передбачає, що процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення.

Порядок повернення тимчасово вилученого майна чітко визначено та регламентовано статтею 303 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відтак вимоги заявника, в яких він просить зобов`язати слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, якому доручено здійснювати досудове розслідування в рамках вказаного кримінального провадження чи іншого слідчого, який перебуває в складі слідчої групи в рамках кримінального провадження № 0000752, повернути вилучені грошові кошти (тимчасово вилучене майно), не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено таке звернення до слідчого судді із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку, а предмет скарги, що підпадає під критерії норми статей 303, 308 вказаного Кодексу, відсутній.

Частиною 6 статті 9 КПК України, передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд учасником кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, особою, що подала клопотання, не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які давали б підстави дійти висновку про наявність правових підстав та об`єктивних фактів для розгляду такого клопотання слідчим суддею.

Застосовуючи аналагію при застосуванні висновку щодо застосування норм права, викладеній в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №569/17036/18 (провадження №51-598кмо19), відповідно до якої судом постановляється ухвала про закриття провадження у разі, якщо після відкриття провадження за клопотанням буде встановлено, що воно відкрито за клопотанням про повернення вилученого майна, яке не можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку що провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтями 3, 5, 110, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 про повернення вилученого майна у кримінальному проваженні № 0000752 від 20.09.2022 - закрити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1