Справа № 953/2999/24
н/п 1-кс/953/3484/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, подане у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000465,

у с т а н о в и в:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, яким прокурор з метою забезпечення збереження речових доказів просить накласти арешт на майно, подане у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000465.

1. Зміст поданого клопотання та його обґрунтування.

Вимоги клопотання прокурор обґрунтовує тим, що зверненням Верховної Ради України до Організації Об?єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання російської федерації (далі рф) державою-агресором, затвердженим постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 №129-VIII, рф визнано державою агресором. 22 лютого 2022 року президент рф, реалізуючи план розв`язання та ведення агресивної війни та військового конфлікту на території України, діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами рф, яке було задоволено. 24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом президента рф, російська федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи збройні сили рф, федеральну службу військ національної гвардії рф, та інші військові та незаконні збройні формування. Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв?язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжено по теперішній час.

Досудовим розслідуванням встановлений громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є негативно налаштованою проти посадових осіб органів державної влади України, у зв`язку із здійсненням ними їхніх владних повноважень, а також військовослужбовців Збройних сил України, які для забезпечення національної безпеки та оборони України здійснюють комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії російської федерації.

Так, встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.03.2024 року, налагодив постійний зв`язок з представником спецслужби рф ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працює у відділі контррозвідувальних операцій управління фсб по Бєлгородській області рф, тобто є представникоміноземної організації, як особа яка уповноважена виражати інтереси іноземної (розвідувальної) організації та діє від її імені або представляє її за спеціальним повноваженням, у тому числі таємним.

На відпрацювання завдання, наданим ОСОБА_5 , у ОСОБА_4 , перебуваючого на території м. Харкова, за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19 березня 2024 року, виник злочинний умисел, направлений на надання представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, та останній передав інформацію про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військовихформувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, при умові не розміщення вказаної інформації у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану.

З метою реалізації вищезазначеного кримінально протиправного наміру, діючи умисно та свідомо, ОСОБА_4 , шляхом власного спостереження, здійснив дії, направлені на надання представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, шляхом здобуття інформації та її подальшого використання щодо знаходження та руху підрозділів сил оборони України, які задіяні в наданні відсічі збройній агресії рф, а саме здійснив відправлення представнику держави агресора на аккаунт месенджеру, що прив`язаний до номеру телефону НОМЕР_1 , який належить представнику спецслужби рф ОСОБА_5 , відомостей про знаходження та переміщення особового складу, військової техніки та транспортних засобів сил оборони України у вигляді координат з відповідними пояснювальними написами. Відповідно до відповіді військової частини НОМЕР_2 у вказані дати за відповідними адресами та безпосередній близькості дійсно періодично дислокувалися та здійснювали переміщення озброєння та військової техніки сил оборони України, що були задіянні при виконанні завдань з відсічі збройної агресії рф. При цьому, зазначена поширена ОСОБА_4 інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: державну зраду, тобто, діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України шляхом надання представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану. 09.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

На час досудового розслідування та судового провадження на вказані предмети необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів, проведення необхідних слідчих та процесуальних дій та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

2. Позиції учасників у судовому засіданні.

У судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати клопотання за його відсутністю.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже, слідчий суддя, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою, у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Таким чином, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку слідчого судді, клопотання можливо розглянути по суті і у відсутності сторони кримінального провадження, яка подала клопотання.

У судове засідання володілець майна, належним чином у передбаченому ст. 135, ч. 1 ст. 172 КПК України порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився.

Зважаючи на викладене, а також виходячи зі встановлених ч. 1 ст. 172 КПК України строків та засад їх розумності, передбачених ст. 28 КПК України, слідчим суддею визнано можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності володільця майна на підставі наданих сторонами матеріалів.

При цьому, слідчий суддя керується положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно яких, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Через неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, а також, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів .

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, згідно якої, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони, зокрема, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 цього Кодексу слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173).

Матеріали клопотання свідчать, що в провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000465 від 30.03.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбачених ч.2 ст.111 КК України.

09.05.2024 слідчим СВ УСБУ в Харківській області на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова проведено обшук в квартирі, якою фактично користується ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого виявлено та вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (на даний час утримується в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор»), а саме: - куртку чорного кольору з написом на спині «MANTO», виконаним буквами білого кольору, та написом на правому рукаві «MANTO EST.04 DEFEND YOURSELF », виконаним буквами білого кольору.

Також, 09.05.2024 слідчим СВ УСБУ в Харківській області в ході проведення огляду місця події на ділянці місцевості за координатами (50.0602866, 36.1981806), виявлено та вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки iphone, серійний номер С6WJ7YCGF5 з номером мобільного терміналу НОМЕР_3 .

4. Висновки за результатами розгляду клопотання.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що вилучене під час огляду майно має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , - задовольнити.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000465 від 30.03.2024 на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку в квартирі, якою фактично користується ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - куртку чорного кольору з написом на спині «MANTO», виконаним буквами білого кольору, та написом на правому рукаві «MANTO EST.04 DEFEND YOURSELF», виконаним буквами білого кольору, шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000465 від 30.03.2024 на тимчасово вилучене в ході проведення огляду місця події на ділянці місцевості за координатами (50.0602866, 36.1981806), майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - мобільний телефон марки iphone, серійний номер С6WJ7YCGF5 з номером мобільного терміналу НОМЕР_3 , шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Місцем зберігання вищевказаних речей визначити Слідчий відділ УСБУ в Харківській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1