26.06.2024 Справа № 646/1806/24
Провадження № 1-кп/646/560/2024
У Х В А Л А

іменем України

26.06.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003168 від 23.11.2023 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Дуванка Сватівського району Луганської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, судимого 13.07.2011 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 153 КК України до 3 років позбавлення волі, 31.01.2017 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. ч. 1, 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України іспитовий строк 3 роки, ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 03.10.2017 року скасовано відбуття покарання з випробуванням та направлено для відбуття покарання до місць позбавлення волі, 19.06.2020 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0003168 внесене до ЄРДР 23.11.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судове засідання потерпіла та свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не з`явились, повідомлялись про час та місце його проведення завчасно та належним чином. Потерпіла надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Прокурор вважала неможливим продовження судового розгляду за відсутності потерпілої та свідків, а тому просила відкласти судове засідання, повторивши виклик учасників судового розгляду. Крім того, заявила клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме переховування від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник та обвинувачений вважали неможливим продовження судового розгляду за відсутності потерпілої та свідків сторони обвинувачення. Натомість, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, так як ризики не доведені прокурором. Просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави.

Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження та перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження. У судове засідання викликається потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду (ст. 325 КПК України).

Як вбачається з ч. 1 ст. 327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, суд, окрім іншого, призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття.

Таким чином, суд, звертаючи увагу на безумовне право сторін кримінального провадження на допит під час судового розгляду потерпілого та свідків, враховуючи, що потерпіла та свідки сторони обвинувачення в судове засідання не з`явилися, суд приходить до висновку про необхідність відкладення судового засідання та повторення виклику учасників судового розгляду.

Окрім цього, суд враховує, що сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ч. 3 ст. 23 КПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 11.08.2020 року (справа №288/113/15-к; провадження № 51-1176 км 20).

Враховуючи неодноразову неявку в судові засідання свідків сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд вважає за доцільне покласти обов`язок щодо забезпечення їх явки в наступне судове засідання на прокурора.

Окрім цього, як встановлено під час судового розгляду, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.06.2024 року відносно ОСОБА_5 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.08.2024 року включно.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В обґрунтування поданого клопотання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , прокурор посилається на те, що на теперішній час існують заявлені ризики, що визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинувачених, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оскільки ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора, що тяжкість інкримінованому обвинуваченому злочину є вагомим доводом, що збільшують ризик переховування від суду.

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Крім того, як зазначила прокурор, після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту, обвинувачений дізнався про обсяг зібраних доказів, у тому числі свідків, показання яких можуть підтверджувати його вину у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом, а також їх можливого повторного допиту.

Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, обвинувачений обізнаний як про їх персональні данні, так і про зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий.

Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів будуть вирішуватися на іншій стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті. Встановлення того, вчинив чи не вчинив ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід.

Таким чином, суд вважає встановленим продовження існування ризиків, щодо обвинуваченого, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватися від суду; незаконний вплив на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Судом вивчалася можливість щодо не доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Відповідно до ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи продовження існування зазначених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. На теперішній час наявні підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В той же час, виходячи з цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу надходження обвинувального акту до суду, продовжити строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою до 23.08.2024 року включно.

Суд, при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, про які зазначено вище, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення злочину, який спричинив загибель людини, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні при продовженні застосування запобіжного заходу.

Крім того, 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб. Станом на теперішній час строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відео конференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

Згідно із ч. 2 вказаної статті суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений знаходиться в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» для забезпечення оперативності судового розгляду, суд вважає за необхідне призначити судове засідання в режимі відеоконференції за участю обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 171, 177, 181, 183, 194, 318, 336, 369 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Судове засідання по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відкласти на 13 год. 30 хв. 19.08.2024 року, повторивши виклик учасників судового розгляду.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у виді тримання (взяття) під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 23.08.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, призначене на 13 год. 30 хв. 19.08.2024 року, проводити в режимі відеоконференції з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор» (м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99), за участю обвинуваченого ОСОБА_5 .

Зобов`язати уповноважену службову особу Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» встановити особу обвинуваченого ОСОБА_5 та вручити йому пам`ятку про його процесуальні права.

Покласти обов`язок щодо забезпечення явки в судове засідання на 13 год. 30 хв. 19.08.2024 року свідків сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області.

Копію ухвали надіслати прокурору Куп`янської окружної прокуратури Харківської області для виконання в частині забезпечення явки в судове засідання свідків сторони обвинувачення, адміністрації Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання в частині проведення відеоконференції.

Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду. Ухвала суду в іншій частині оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя