Справа № 527/426/24
провадження № 1-кп/527/88/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине Полтавської області кримінальне провадження № 0000810 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, освіта вища, старший офіцер відділу впровадження сучасних інформаційних технологій і сервісів Управління розвитку автоматизації Генерального штабу ЗСУ, підполковник, вдівець, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

На підставі Наказу Генерального штабу Збройних Сил України (по стройовій частині) № 297 від 20.07.2023 майора ОСОБА_5 призначено на посаду старшого офіцера відділу впровадження сучасних інформаційних технологій і сервісів Управління розвитку автоматизації.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, підполковник ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, в разі виявлення правопорушення військовослужбовцем, які містять ознаки кримінального правопорушення, про вказаний факт негайно повідомити командира та утримувати інших військовослужбовців від вчинення кримінальних правопорушень, неухильно виконувати віддані усні та письмові накази командира у зазначений термін та інших.

Однак, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів підполковник ОСОБА_5 діючи необережно, вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

07.12.2023 приблизно о 14 годині 05 хвилин, в світлий час доби, поза межах населеного пункту, за похмурої погоди, під час опадів у вигляді снігу з дощем, по обледенілому асфальтобетонному покриттю проїзної частини автодороги Т-17-16 сполученням «Хорол - Семенівка - Кременчук» Кременчуцького району Полтавської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони м. Кременчука в напрямку смт. Семенівка, в межах своєї смуги руху, рухався автомобіль марки «ГАЗ» моделі «2410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

В цей же час, в зустрічному напрямку, тобто зі сторони смт. Семенівка в напрямку м. Кременчук, вказаної автодороги, в межах своєї смуги руху, рухався автомобіль марки «Skoda» моделі «Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який перевозив в якості пасажира на передньому сидінні свою дружину ОСОБА_8 .

На стадії зближення транспортних засобів в повздовжньому напрямку, водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. 12.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10жовтня 2001 року, не врахував дорожні умови, допустив виїзд керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, перебуваючи в той момент в стадії некерованого заносу, чим своїми діями створив небезпеку для руху водієві ОСОБА_7 , в результаті чого на 54 км автодороги, між населеними пунктами с. Жуки та с. Пироги, в межах зустрічної смуги руху, допустив зіткнення правою боковою частиною кузова автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia» з передньою частиною кузова автомобіля марки «ГАЗ» моделі «2410», при цьому в момент первинного контакту кут між подовжніми вісями автомобілів складав величину близько 90±1 градус.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 114 від 09.01.2024, ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна (2) з синцями навколо лівої кінцівки, синець правої кінцівки; субарахноїдальні крововиливи правої скроневої та лобної ділянок та лівої скроневої ділянки; множинні переломи ребер по декільком анатомічним лініям, крововиливи в м`які тканини грудної клітки, крововиливи в праву та ліву легені, розрив селезінки та печінки; множинний перелом кісток тазу з пошкодженням кістковим фрагментом сечового міхура, які ускладнились комбінованим шоком, що і став безпосередньою причиною смерті. Керуючись п.п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.05.1995 р. вказані ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (згідно п. п. 2.1.1, 2.1.3 «л», «н», «о») і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117- 24/226-ІТ від 11.01.2024, у діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.1 «Правил дорожнього руху України», згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Невідповідності з вимогами п. 12.1 «Правил дорожнього руху України» з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

В заданій дорожній обстановці водій автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог п. 12.1 «Правил дорожнього руху України», для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю і дав суду пояснення за змістом ідентичні описовій частині вироку. В скоєному розкаявся та висловив співчуття потерпілим. Пояснив, що 07 грудня 2023 року він в особистих справах на автомобілі «Skoda» моделі «Fabia» рухався з м. Києва до м. Кременчука. Разом з ним, на передньому пасажирському сидінні, їхала дружина ОСОБА_8 Рухався зі швидкістю 50-70 км/год, видимість була нормальною, йшов сніг з дощем. Близько 14 год , неподалік смт. Семенівка , внаслідок виїзду на слизьку ділянку дороги та некерованого заносу , виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ГАЗ» моделі «2410».

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи у даному кримінальному провадженні кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_8 , встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини злочину, тяжкість його наслідків, думку потерпілих.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Підсудний ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин з необережності, в результаті якого спричинено тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_8 .

Злочин вчинив в тверезому стані, що підтверджено результатами токсикологічного дослідження № 4749 від 28.12.2023 року.

Згідно інформації КРУП ГУНП в Полтавській області від 01.02.2024 року, згідно даних ІКС інформаційного порталу НПУ, ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності протягом 2022-2023 років не притягувався.

Як вбачається зі службової характеристики від 12.12.2023 року, ОСОБА_5 займає посаду старшого офіцера відділу впровадження сучасних інформаційних технологій і сервісів Управління розвитку автоматизації генерального штабу ЗСУ, за місцем служби зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, займаній посаді відповідає.

Відповідно до листа начальника Управління розвитку автоматизації Генерального штабу ЗСУ від 04.06.2024 року, на даний час ОСОБА_5 проходить військову службу на посаді старшого офіцера відділу впровадження сучасних інформаційних технологій і сервісів Управління розвитку автоматизації Генерального штабу ЗСУ. Під час несення служби та для виконання покладених на нього завдань та функцій, він часто вибуває у службові відрядження до різних регіонів України на службовому транспорті за кермом. Для виконання покладених завдань, обов`язковою умовою є наявність у ОСОБА_5 посвідчення водія.

ОСОБА_5 вдівець, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений фактично вину визнав, виявив готовність нести покарання, вибачився перед потерпілими, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , в ході судового розгляду не встановлено.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 прохали призначити обвинуваченому ОСОБА_5 максимально м`яке покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком . Прохали суд не призначати обвинуваченому ОСОБА_5 додаткове покарання та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину та його наслідки, думку потерпілих, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, обвинувачений ОСОБА_11 заслуговує покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді трьох років позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи той факт, що особі повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також ту обставину, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, враховуючи вищевикладені дані щодо особи обвинуваченого, позицію сторін обвинувачення та захисту, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме така міра покарання буде законною, обґрунтованою, справедливою, відповідатиме не тільки тяжкості й характеру вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого та меті покарання.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

ОСОБА_5 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався; має водійський стаж понад 10 років; позицію потерпілих, які просили не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами; лист керівництва про необхідність посвідчення водія для виконання ОСОБА_5 службових обов`язків, з урахуванням вимог ст.65 КК України, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Саме таке покарання в даному випадку відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені мотиви, суд вважає, що призначене покарання не містить ознак явно несправедливого, критерії якого визначені у постанові Верховного Суду від 01.11.2018 року по справі №524/5999/17.

Суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12.12.2023 на автомобіль марки «Skoda» моделі «Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль марки «ГАЗ» моделі «2410», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на корить держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В зв`язку з цим, з ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів в сумі 5679,60 гривень.

Питання речових доказів підлягає вирішення в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Застосувавши ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, під час якого зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 5679,60 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12.12.2023 року на автомобіль марки «Skoda» моделі «Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль марки «ГАЗ» моделі «2410», реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Речові докази по справі: автомобіль марки «Skoda» моделі «Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіль марки «ГАЗ» моделі «2410», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути володільцям.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення учасниками судового провадження через Глобинський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1