Дата документу 01.03.2024
Справа № 334/1457/24
Провадження № 1-кс/334/619/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка не працює, має на утриманні неповнолітню дитину (дитина проживає з її батьками), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

за участі: прокурора ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 (Доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 003-280000673 від 28.12.2024), -

встановив:

Старший слідчий СВ Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням, погодженим прокурором Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ..

В обґрунтування клопотання зазначено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів при наступних обставинах.

У невстановлений в ході досудового розслідування час, в невстановленому в ході досудового розслідування місці ОСОБА_5 незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який діючи умисно, з метою подальшого збуту почала незаконно зберігати при собі. Після цього, 08 лютого 2024 року приблизно о 12 годині, у ОСОБА_5 виник умисел на збут вказаного особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс на території міста Запоріжжя.

Так, 08.02.2024 ОСОБА_5 незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 1,838 гр. (в перерахунку на суху речовину) з метою збуту, перенесла його на територію, розташовану на дитячому майданчику, який розташований поряд із зупинкою громадського транспорту «ВІТ», навпроти будинку № 52 по вулиці Дніпровське шосе в місті Запоріжжя, Запорізької області, де діючи умисно, реалізуючи умисел, направлений на збут особливо небезпечного наркотичного засобу, незаконно збула в ході проведення оперативної закупки, ОСОБА_9 за 400 гривень, подрібнену речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/2749-НЗПРАП від 13.02.2024 року, у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальна маса якого в наданих об`єктах, становить 1,838 гр., (в перерахунку на висушену речовину), яку ОСОБА_9 в подальшому добровільно видав працівникам поліції.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Крім того встановлено, що в невстановлений в ході досудового розслідування час, в невстановленому в ході досудового розслідування місці ОСОБА_5 незаконно придбала наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, який діючи умисно, з метою подальшого збуту почала незаконно зберігати при собі.

Після цього, 28 лютого 2024 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, у ОСОБА_5 виник умисел на збут вказаного наркотичного засобу на території міста Запоріжжя.

Далі, 28.02.2024 ОСОБА_5 незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, з метою збуту, перенесла його на територію, розташовану на розі будинку № 52, який розташований поряд із зупинкою громадського транспорту «ВІТ», по вулиці Дніпровське шосе в місті Запоріжжя, Запорізької області, де діючи умисно, реалізуючи умисел, направлений на наркотичного засобу, незаконно збула в ході проведення оперативної закупки, ОСОБА_9 за 400 гривень, вісім пігулок білого кольору, які згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/3962-НЗПРАП від 29.02.2024 року, у своєму складі містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, загальна маса якого в наданих об`єктах, становить 0,1814 гр., (в перерахунку на основу), яку ОСОБА_9 в подальшому добровільно видав працівникам поліції.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно.

28.02.2023 ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України.

29.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Крім того, згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрювана може: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Заслухавши слідчого та прокурора, які клопотання підтримали з підстав зазначених в ньому та просили обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою; проти клопотання сторони захисту про обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту заперечували; підозрювану та її адвоката, які просили обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту і заперечували проти клопотання слідчого; дослідивши матеріали клопотання та докази на його обґрунтування, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, клопотання захисника задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше не судима, підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, на підставі п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до неї може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що додані до клопотання матеріали (протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки; висновок експерта від 13.02.2024 № СЕ-19/108-23/2749-НЗПРАП, згідно із яким, надана на дослідження речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, масою 1,838 гр. (в перерахунку на висушену речовину); протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протоколом огляду від 28.02.2024; висновок експерта від 29.02.2024 № СЕ-19/108-24/3962-НЗПРАП, згідно із яким, надані на дослідження пігулки містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон); протокол обшуку від 28.02.2024) свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих злочинів.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують. Копії вказаних матеріалів додано до клопотання та досліджено у судовому засіданні.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язує її з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити дані злочини.

У клопотанні, і в судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, а саме ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована, підозрюється у вчинені тяжких злочинів, відсутність стійких соціальних зв`язків (неповнолітню доньку виховують її батьки, з якими вона спілкується 2 рази на місяць) слідчий суддя приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, суду (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також доведена, оскільки підозрювана може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також доведена, оскільки підозрювана не працює, не має офіційного джерела доходів, підозрюється у вчиненні двох епізодів збуту наркотичних засобів, що свідчить про можливість продовжити вчиняти злочини.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, проте такі заходи не зможуть в повнім мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, що не відповідає меті запобіжного заходу, а тому у клопотання сторони захисту слід відмовити. Доказів того, що підозрювана не може утримувались в умовах СІЗО за станом здоров`я суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст.178, 182,183 КПК України, враховує майновий стан підозрюваного та вважає за можливе визначити заставу еквівалентну 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає п.2 ч.5 ст.182 КПК України та, з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає 3028 гривень грн., визначити заставу у розмірі 242240,00 грн.

Суд вважає визначений розмір застави достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Застосовуючи щодо підозрюваної альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яку може бути внесено до закінчення строку дії ухвали, суд вважає за необхідне покласти на останнюо наступні обов`язки: 1) прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування зі свідками даного кримінального провадження.

Керуючись, ст.176-178, 182-184, 193-194, 196, 197, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваної у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк до 26 квітня 2024 року, включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання з 13-50 год. 28 лютого 2024 року (відповідно до протоколу затримання від 28.02.2024).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

У клопотанні підозрюваної та її захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відмовити.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242240,00 грн, після внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч.4 ст.202 КПК України.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_5 строком до 26.04.2024 обов`язки, передбачені п.п.1-4 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками даного кримінального провадження.

Роз`яснити, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі ДУ « Запорізький слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: