Справа № 481/151/24
Провадж.№ 1-кп/481/48/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області, клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000622 від 11.12.2023 року відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Новобузького районного суду перебуває кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000622 від 11.12.2023 року відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст.121 КК України.

19.03.2024 року прокурор у кримінальному провадженні - начальник Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, в якому просила суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України (можливість переховуватись від суду, можливість незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні), які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Прокурор, як на обставини наявності вказаних ризиків посилається на те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який, відповідно до санкції ч.2 ст.121 КК України карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років, може залишити місце свого проживання, з метою ухилитись від суду та виконання процесуальних рішень. Крім того, ОСОБА_4 відомо місце проживання свідків у вказаному кримінальному провадженні, що свідчить про те, що останній, перебуваючи на волі, може незаконно впливати, шляхом підкупу, залякування чи вмовлянь свідків в кримінальному провадженні, щоб вони не повідомляли про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, просив відмовити в його задоволенні та застосувати до нього менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання прокурора також заперечував, також просив застосувати до нього менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту, мотивуючи тим, що свідки по справі вже допитані, а тому ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України перестав існувати. Крім того, обвинувачений планує звернутись до суду з позовом про усиновлення малолітніх дітей померлої дружини ОСОБА_6 , оскільки, він є їх біологічним батьком, але для цього йому необхідно перебувати на волі, щоб бути з дітьми і здати тест на батьківство.

Суд, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , заперечення захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Як вбачається з матеріалів, наданих суду, ОСОБА_4 затриманий 11.12.2023 року в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

12.12.2023 року слідчим СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

18.12.2023 року СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше пред`явленої підозри та оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 13.12.2023 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з моменту затримання з 11.12.2023 року 18:35 год. до 08.02.2024 року 18:35 год. включно.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 01.02.2024 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 31.03.2024 року включно.

Підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризику незаконного впливу на свідків, які допитані в судовому засіданні, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, або його змінити.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час, змінилися частково, а саме на даний час відсутній ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, так як свідки у вказаному кримінальному провадженні вже допитані під час розгляду справи.

Ризиком, який дає підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки, усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, може залишити місце свого проживання в АДРЕСА_1 , яке, також, не збігається з місцем його реєстрації ( АДРЕСА_2 ), з метою ухилитись від суду та виконання процесуальних рішень, може уникати кримінального переслідування.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується обвинуваченому, суд враховує ступінь його суспільної небезпечності у конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_4 , з метою попередження ризику його переховування від суду, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на два місяці (шістдесят днів), без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Обгрунтування обвинуваченого та його захисника ОСОБА_5 , про можливість заміни запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту не переконують суд у такій можливості.

Керуючись ст. 131, 132, 183, 199, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на два місяці до 17 травня 2024 року, включно.

Строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - 2 місяці (60 днів).

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_3 , обвинуваченому ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_5 та скерувати начальнику Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 13:00 год. 21.03.2024 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1