Справа № 730/570/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/267/24
Категорія - про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

11 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження:

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження в порядку виконання вироку суду за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Миколаївка Борзнянського району Чернігівської області, громадянину України, з неповною середньою освітою, не одруженому, не працюючому, без реєстрації на території України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , скасований іспитовий строк та він направлений для відбуття покарання, призначеного за ч. 2 ст. 125, ч.2 ст. 186 КК України вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 31 травня 2022 року у виді 4 років позбавлення волі.

Задовольняючи клопотання Ніжинського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, суд вказав на те, що ОСОБА_8 систематично вчиняє адміністративні правопорушення, на проведені профілактичні бесіди та письмові попередження не реагує, та продовжує їх систематичне вчинення, його поведінка свідчить про свідоме ігнорування покладених на нього обов`язків та небажання виправляти ситуацію, що є підставою для скасування звільнення з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання в місця позбавлення волі, оскільки на момент розгляду клопотання іспитовий строк не закінчився.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області просить скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області.

Вказуючи на незаконність судового рішення та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення норм матеріального і процесуального права, вважає, що суд не перевірив та не врахував усіх обставин справи, помилково прийшов до висновку та встановив, що ОСОБА_8 свідомо не бажає ставати на шлях виправлення, а його поведінка свідчить про нехтування покладеними на нього вироком обов`язками.

При цьому апелянт підкреслює, що суд першої інстанції взагалі не звернув на те, що звільнення від покарання скасовано засудженому ОСОБА_8 , що відповідає копії його паспорту, проте вирок суду ухвалювався щодо ОСОБА_8 і жодних описок в ньому не виправлялося. Більше того, підписку співробітнику Ніжинського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області надавав також ОСОБА_8 , який і притягався до адміністративної відповідальності та щодо якого виносились попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Відтак, захисник вважає, що судом помилково встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_8 є однією і тією ж особою. Більше того, впевнений автор скарги, відсутні юридичні підстави для оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, оскільки винесені вони відносно іншої особи, постанова ж за ч.2 ст. 126 КУпАП від 30.12.2022р. буде оскаржена, оскільки ОСОБА_8 дізнався про неї лише 01.01.2024р. при ознайомленні з матеріалами справи у суді. Таким чином, у діях ОСОБА_8 не вбачається систематичності вчинення адміністративних правопорушень, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду від 30.05.2023р.

Щодо поважності причин пропуску звернення з апеляційною скаргою, адвокат зазначив про те, що засуджений копію ухвали не отримував, проте не заперечує, що підписав якийсь документ, який в подальшому виявився розпискою. З повним текстом ухвали ОСОБА_8 ознайомився лише 01.01.2024р. в районному суді.

Засуджений ОСОБА_8 за адресою місця проживання повідомлення суду про день і час розгляду не отримує. 04.04.2024 прибув в апеляційний суд та просив перенести судове засідання через неявку його захисника, під розписку був повідомлений про день і час проведення апеляційного розгляду 11 квітня 2024 року о 15 год. 30хв, проте не прибув без поважних причин. Судові засідання призначалися на 06 лютого 2024 року на 13 год. 20 хв., 20 лютого 2024 року о 14 год. 30 хв., 20 березня 2024 року о 13 год. 45 хв., 04 квітня 2024 року о 15 год., які відкладалися через неявку засудженого та його захисника.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, своєю поведінкою та діями сприяти як найшвидшому судовому розгляду, чого з боку засудженого та його захисника не вбачається, які навмисно затягують апеляційний розгляд справи.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, вказував на відсутність підстав для скасування іспитового строку та просив відмовити у задоволенні подання органу пробації, прокурора, який заперечив проти доводів сторони захисту, звернув увагу на систематичність адміністративних правопорушень, які були вчинені засудженим протягом іспитового строку, що, на його переконання, свідчить про неможливість виправлення засудженого без скасування звільнення від відбування покарання, безпідставність поновлення строку на апеляційне оскарження, який був пропущений засудженим на переконання прокурора без поважних причин, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 31 травня 2022 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.2 ст.125, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України суд звільнив його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, за умови виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Згідно з ч. 3 ст. 164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України несприятливий наслідок - направлення засудженого для відбування покарання настає в двох випадках. Перший - коли засуджений в період проходження іспитового строку не виконує покладених одного чи кількох обов`язків. Другий - якщо засуджений протягом іспитового строку систематично (три і більше рази) вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, види яких, передбачені ст. 24 КУпАП.

19 липня 2023 року вирок був отриманий для виконання Ніжинським районним сектором №4 4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області.

25 липня 2022 року ОСОБА_8 фактично був поставлений на облік та йому визначені дні явки на реєстрацію, про що він був ознайомлений з відповідною постановою під підпис. Крім того, в цей же день, уточнені анкетні дані засудженого та йому роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, а також наслідки порушення цих умов.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що 07 липня 2022 року ОСОБА_8 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП та за ч.1 ст. 183 КУпАП, а 29 серпня 2022 року за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням відповідних стягнень.

Та, як наслідок, 21 жовтня 2022 року за систематичне вчиненням засудженим ОСОБА_8 адміністративних правопорушень до нього було застосовано застереження у вигляді письмового попередження.

Незважаючи на проведення повторної індивідуальної бесіди із засудженим та роз`яснення йому порядку та мов відбування покарання, а також наслідків вчинення правопорушень в майбутньому, в період іспитового строку ОСОБА_8 ще 7 разів був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме: 26 вересня 2022 року за ч. 2 ст. 130 КУпАП, 30 грудня 2022 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, 25 січня 2023 року за ч.3 ст. 130 КУпАП, 16 квітня 2023 року за ч. 5 ст. 121 КУпАП, за ч.2 ст. 126 КУпАП, за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, 11 травня 2023 року за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В своїх письмових поясненнях з даного приводу, засуджений не заперечував фактів притягнення до адміністративної відповідальності та засвідчив про повторне роз`яснення йому прав, порядку та умов звільнення від покарання з випробуванням, а також наслідків невиконання покладених на нього обов`язків та вчинення адміністративних правопорушень.

23 травня 2023 року за систематичне вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_8 було винесено письмове попередження про скасування звільнення і направлення для відбування призначеного судом покарання. Також було повторно роз`яснено порядок і умови відбування іспитового строку, відповідальність за невиконання обов`язків покладених на нього судом.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, засуджений ОСОБА_8 , протягом нетривалого іспитового строку систематично вчиняв правопорушення за що на нього були накладені адміністративні стягнення. Крім того, категорія адміністративних правопорушень свідчить саме про умисний та свідомий характер таких дій, а також про підвищений рівень суспільної небезпеки, оскільки вчинення їх відбувалося на транспорті, що становить невиправдану загрожу для оточуючих.

Та обставина, що кожне із наступних правопорушень вчинене через нетривалий проміжок часу, свідчить про те, що засуджений свідомо ігнорував роз`яснення органу пробації та не робив висновків із своєї поведінки.

Саме сумлінною поведінкою засуджена особа доводить успішність процесу виправлення без реального відбування призначеного судом покарання.

Із викладеного слідує, що поведінка засудженого ОСОБА_8 протягом іспитового строку була несумлінною та неспрямованою на неухильне виконання обов`язків, дотримання правослухняного способу життя.

Скоєння ним адміністративних правопорушень носило систематичний характер, а крім того, наявна в матеріалах справи негативна характеристика на ОСОБА_8 , як в колі родини, так і від жителів громади, де мешкає засуджений, дає підстави для висновку про антисоціальний спосіб життя засудженого та нездатність до самокерованої поведінки навіть під контролем пробаційного органу, а відтак, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичне вчинення засудженим адміністративних правопорушень свідчить про його небажання стати на шлях виправлення і є достатньою підставою згідно ч 2 ст. 78 КК України для направлення засудженого для відбування покарання.

Тому твердження захисника про помилковий висновок суду суперечить матеріалам провадження.

Щодо доводів захисника в частині, що стосується помилковості зазначення анкетних відомостей засудженого ОСОБА_8 , в написанні його по батькові, як у вироку, так і у постановах, якими останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, що свідчить, на переконання апелянта, про помилкове встановлення, щодо ухвалення рішень щодо однієї та тієї ж особи, то дане твердження хоча і заслуговує на увагу, оскільки дійсно має місце різне написання по батькові засудженого, проте текст процесуальних рішень, а також набрання ними чинності та фактичне незаперення особою фактів, які дійсно мали місце і цими процесуальними рішеннями встановленні, крім цього інші анкетні дані зазначені в рішеннях, дають цілковиту можливість ідентифікувати особу засудженого та особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а тому ця відмінність у написанні по батькові засудженого не впливає на його процесуальний статус та не обмежує його права у даному провадженні, а тому не є істотною та такою, що в той чи інший спосіб впливає на вирішення апеляційної скарги колегією суддів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407,, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2023 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4