Справа № 344/9578/24
Провадження № 1-кс/344/4081/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000263, внесеного 26 жовтня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що за процесуального керівництва прокурорів Львівської обласної прокуратури слідчими слідчого відділу Управління СБ України в Івано-Франківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000263 від 26 жовтня 2023 року за підозрою ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДМС України, діючи в порушення вимог статей 19, 68 Конституції України, статей 3, 22, 24, 65 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 4, 5 Посадової інструкції головного державного інспектора ВМО № 2 МП «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДМС України, пунктів 23, 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з іншими невстановленими особами з числа працівників ВМО № 2 МП «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДМС України, 11 жовтня 2023 року, перебуваючи на території ВМО № 2 МП «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДМС України за адресою: м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, буд. 47, висловив вимогу ОСОБА_5 щодо надання неправомірної вигоди щомісячно за нестворення штучних перешкод під час здійснення митного оформлення декларацій, поданих ОСОБА_5 як митним брокером, з розрахунку 500 грн за кожну експортну митну декларацію та 1200 грн за кожну імпортну декларацію.

Він же, у точно невстановлений час, але після 15 години 36 хвилин 16 листопада 2023 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою з іншими невстановленими особами з числа працівників ВМО № 2 МП «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДМС України, одержав неправомірну вигоду у розмірі 6400 гривень за оформлені протягом жовтня 2023 року 10 митних декларацій, яку ОСОБА_5 16 листопада 2023 року близько 15 години 36 хвилин залишив у шухляді тумбочки, що знаходиться у кабінеті, що розташований на території ВМО № 2 МП «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДМС України за адресою: м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, буд.47 та котрий використовують брокери ТОВ «Брок-Іф», за нестворення штучних перешкод під час здійснення митного оформлення декларацій, поданих ОСОБА_5 як митним брокером.

Він же, у точно невстановлений час, але після 10 години 10 хвилин 14 грудня 2023 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою з іншими невстановленими особами з числа працівників ВМО № 2 МП «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДМС України, повторно одержав неправомірну вигоду у розмірі 4900 гривень за оформлені протягом листопада 2023 року 7 митних декларацій, яку ОСОБА_5 14 грудня 2023 року близько 10 години 10 хвилин залишив у шухляді тумбочки, що знаходиться у кабінеті, що розташований на території ВМО № 2 МП «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДМС України за адресою: м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, буд. 47 та котрий використовують брокери ТОВ «Брок-Іф», за нестворення штучних перешкод під час здійснення митного оформлення декларацій, поданих ОСОБА_5 як митним брокером.

Він же, 18 грудня 2023 року, близько 16 години 02 хвилин, знаходячись у приміщенні коридору біля кабінету, який використовується брокерами ТОВ «Брок-Іф», що розташований на території ВМО № 2 МП «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДМС України за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою з іншими невстановленими особами з числа працівників ВМО № 2 МП «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДМС України, повторно одержав через ОСОБА_6 , який не був обізнаним зі злочинним умислом ОСОБА_4 , неправомірну вигоду у розмірі 9100 гривень за оформлені протягом грудня 2023 року квітня 2024 року 14 митних декларацій, яку ОСОБА_5 17 квітня 2024 року близько 11 години 49 хвилин залишив у шухляді тумбочки, що знаходиться у вказаному кабінеті, за нестворення штучних перешкод під час здійснення митного оформлення декларацій, поданих ОСОБА_5 як митним брокером.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 : ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Санкція ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином.

Підозрюваному ОСОБА_4 на праві приватної власності належить комора за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1,8 кв.м, яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

Крім того, підозрюваному ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 84 кв. м, щодо якої відразу після вчинення ним чергового епізоду кримінального правопорушення 18 квітня 2024 року, в якому він підозрюється, 19 квітня 2024 року згідно договору дарування переоформлено право власності на його сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .

У зв`язку із викладеним вважаю, що квартира була перереєстрована підозрюваним ОСОБА_4 на сина ОСОБА_7 з метою неможливості забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкцією статті, в якій він підозрюється, передбачено конфіскацію майна, як виду покарання.

Також на праві власності дружині підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , належить автомобіль марки «HONDA HR-V», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 .

Сімейним кодексом України (статтями 60, 61, 63) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Автомобіль марки автомобіль марки «HONDA HR-V», 2017 року випуску не є річчю індивідуального користування.

Враховуючи, що ОСОБА_8 являється дружиною підозрюваного ОСОБА_4 та набула у власність автомобіль марки «HONDA HR-V», 2017 року випуску, під час шлюбу з ОСОБА_4 , тому вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

У зв`язку із вищевикладеним, враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, санкція статті якої передбачає, з поміж іншого, також і конфіскацію майна, та зважаючи на те, що підозрюваному ОСОБА_4 у відповідності до Сімейного та Цивільного кодексів на праві спільною сумісної власності належить невизначена частка автомобіля марки «HONDA HR-V», 2017 року випуску, власником якого є ОСОБА_8 , може знищити чи відчужити належне дружині на праві власності рухоме майно, є необхідність у накладенні на нього арешту, з метою запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження такого майна.

За таких обставин прокурор просить накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна, з подальшою можливістю застосування конфіскації такого майна, як виду покарання, яке належить на праві власності:

- підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_5 , а саме комору за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1,8 кв.м;

- дружині підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , а саме на транспортний засіб автомобіль марки «HONDA HR-V», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 .

- сину підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 84 кв. м.

Прокурор у судове засідання не з`явився, але подав клопотання, в якому просить клопотання про арешт майна розглядати без його участі, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі.

Враховуючи вимоги частини другої статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя вважає можливим розглядати клопотання про арешт майна без повідомлення власників майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши подане клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частина перша статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з вимогами частини п`ятої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини десятої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У судовому засіданні встановлено, що за процесуального керівництва прокурорів Львівської обласної прокуратури слідчими слідчого відділу Управління СБ України в Івано-Франківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000263 від 26 жовтня 2023 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваному ОСОБА_4 на праві приватної власності належить комора за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1,8 кв.м.

Квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 84 кв. м належить на праві приватної власності сину підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Автомобіль марки «HONDA HR-V», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , зареєстрований за дружиною підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Посилання прокурора на те, що квартира була перереєстрована підозрюваним ОСОБА_4 на сина ОСОБА_7 з метою неможливості забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а ОСОБА_8 являється дружиною підозрюваного ОСОБА_4 та набула у власність автомобіль марки «HONDAHR-V», 2017 року випуску, під час шлюбу з ОСОБА_4 , тому вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , слідчий суддя оцінює критично з наступних з підстав.

Станом на час звернення до суду з даним клопотанням про арешт майна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві приватної власності сину підозрюваного ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, а також не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, який вчинив суспільно небезпечне діяння.

Отже, дана квартира не входить до переліку майна, що належить на праві приватної власності підозрюваному.

Набуття майна за час шлюбу, згідно з положеннями статті 60 Сімейного кодексу України, створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.

Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Слідчому судді на час розгляду вказаного клопотання про арешт майна не надано допустимих та достатніх доказів про джерела набуття автомобіля марки «HONDA HR-V», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 (за чиї кошти придбано даний транспортний засіб).

Крім того, дружина підозрюваного не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні та не належить до особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) свого чоловіка.

Таким чином, жодних доказів про належність підозрюваному ОСОБА_4 на праві приватної власності квартири та автомобіля слідчому судді не надано.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 Кримінального процесуального кодексу України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя враховує обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Накладення арешту на майно перебуває у площині забезпечення покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, за якою ОСОБА_4 висунуто підозру.

Отже, мета накладеного арешту відповідає положенням пункту 3 частини другої статті 170 Кримінального кодексу України.

Стороною кримінального провадження, який звернувся з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що арешт майна, про застосування кого просить слідчий за погодженням з прокурором, необхідний з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження майна, що належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна, з подальшою можливістю застосування конфіскації такого майна, як виду покарання, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_5 , а саме комору за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1,8 кв.м.

Заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників комори, яка належить ОСОБА_4 .

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1