Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1116/23
Номер провадження 1-кп/711/163/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої

розглядається питання

про застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 13.02.2023, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сєвєродонецька, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ВПО та на даний час зареєстрованого в Черкаській ЗОШ № 17, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, учасником бойових дій, депутатом не являється, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебував, раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, за ознаками ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду м.Черкаси надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, за ознаками ч.4 ст.185 КК України.

Згідно клопотання та наданих матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 17 год. 30 хв. 12.02.2023, перебуваючи в приміщенні торгівельної зали магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи неосудним згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 27.05.2024 № 304, не усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і не передбачаючи суспільно небезпечних наслідків, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений, востаннє Указом Президента України за № 58/2023 від 19.02.2023 строком на 90 діб, шляхом вільного доступу із полиці магазину взяв товар, який належить ОСОБА_9 , а саме: термобілизну «Термо 950», вартістю 950 грн. 00 коп. та дві пари шкарпеток вартістю 55 грн. 00 коп. за кожну. Після цього, ОСОБА_10 не розрахувавшись за вказаний товар, пройшов через касову зону та зник з місця вчинення злочину, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1060 грн. 00 коп.

Вказаними діями ОСОБА_7 , вчинив суспільно-небезпечне діяння, за ознаками ч.4 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити клопотання про застосування до ОСОБА_7 примусового заходу медичного характеру, передбаченого п.1 ч.1 ст.94 КК України у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та просила задовольнити, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 , оскільки на час вчинення суспільно - небезпечного діяння хвороба не дозволяла йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні ОСОБА_7 визнав свою винуватість у вчиненні суспільно-небезпечного діяння та пояснив, що всі обставини вчинення ним суспільного-небезпечного діяння у клопотанні прокурора викладено вірно і він їх у повному обсязі підтверджує. Проти задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку не заперечував.

Захисник та законний представник проти застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру не заперечували.

До початку судового засідання потерпілий ОСОБА_11 подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі. Матеріальних та моральних претензій не має.

Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належно повідомленого потерпілого.

У судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про відмову від допиту свідків зазначених у реєстрі, яке за ухвалою суду, постановленою у порядку, передбаченому ч.4 ст.371 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, з урахуванням положень ст. ст. 22, 26 КПК України, було задоволено.

Разом з тим, вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, викладеного у клопотанні, підтверджується також наступними дослідженими в судовому засіданні доказами, як окремо так і у своїй сукупності, а саме:

протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.02.2023, згідно якої ОСОБА_12 зазначила, що 12.02.2023 раніше невідома їй особа приблизно о 17.30 год. в приміщенні магазину «Ібришим», здійснила крадіжку термобілизни вартістю 950 грн. та 2-ох пар носків вартістю 110 грн. разом, після чого покинула приміщення магазину, але була нею зупинена. (а.п.159);

заявою ОСОБА_7 від 12.02.2023, згідно якої останній добровільно видав працівникам поліції викрадені ним 2 пари шкарпеток та термобілизну, які він викрав 12.02.2023 року в магазині «Ібришим» в м.Черкаси (а.п. 160);

протоколом огляду від 12.02.023 з фототаблицею до нього, проведеного старшим слідчим ЧРУП ГУНП в Черкаській області ст.лейтенантом поліції ОСОБА_13 , в присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за участі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проведеним оглядом встановлено, що об`єктом огляду являється приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 . При вході до даного магазину наявні пластикові двері, далі при вході даного магазину наявна касова зона. Умовно з правого боку на вході розташований касовий апарат та різноманітні товари. Приміщення магазину являє собою приміщення розміром приблизно 6х8 метрів. По магазину стелажі з різноманітним одягом. При вході в магазин на касовій зоні знаходяться дві пари носків марки «Vulpes» розміром 43-46 (вартістю 55 грн. кожна пара). Зі слів продавців дані дві пари носків були викрадені та крадій покинув приміщення магазину, після чого був зупинений. Рухаючись далі прямо по магазину наявна кімната примірочна, в якій знаходиться 6 примірочних відділень. В даному магазині знаходиться різноманітний чоловічий і жіночий одяг. В приміщенні даного магазину знаходиться громадянин, який представився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який на запитання слідчого відповів, щ 12.02.2023 зайшов у вище вказаний магазин, де підійшов до стелажу взяв термобілизну Columbia чорного кольору і надягнув її на себе, а зверху надів свій одяг, після чого, в підсобному приміщенні взяв 2 (дві) пари носків і не розрахувавшись за даний товар вийшов з приміщення магазину, але після цього був затриманий. В ході даного огляду ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції термобілизну чорного кольору «Columbia» розмір М, вартістю 950 грн., яку було вилучено. Окрім цього дві пари шкарпеток було вилучено. Дані речі були вилучені та віддані на відповідальне зберігання працівникам магазину. (а.п.161-168);

протоколом огляду предметіввід 13.02.2023з фототаблицею, згідно якого ст.слідчий СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_16 у приміщенні службового кабінету № 404, Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, який розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104 у кримінальному провадженню №0000462 від 13.02.2023 провів огляд предметів.Проведеним оглядом встановлено, що об`єктом огляду єтермобілизна та дві пари шкарпеток, які добровільно видав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду 12.02.2023 в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. В.Чорновола, 8.5 Під час огляду предметів встановлено, що один комплект термобілизни «Columbia» чорного кольору, а саме: штани та кофта. На кофті наявна емблема та надпис білого кольору «Columbia». 1 пара шкарпеток чорного розміром 43-46 із етикеткою білого кольору, на якій наявний надпис «vulpes». 1 пара шкарпеток сірого розміром 43-46 із етикеткою білого кольору на якій наявний надпис «vulpes». На момент огляду предмети, які оглядалися знаходилися в службовому приміщенні № 404 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104. Після огляду термобілизну та дві пари шкарпеток було передано працівникам магазину «Ібришим» на відповідне зберігання. (а.п. 168-172);

постановою ст.слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_16 , якою термобілизну «Columbia» та дві пари шкарпеток визнано речовими доказами у кримінальному № 0000462 від 13.02.2023 року та передано їх на відповідальне зберігання працівникам магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 до завершення досудового розслідування. (а.п.173 );

зберігальною розпискою, згідно якої ОСОБА_12 отримала від слідчого на відповідальне зберігання речові докази вилучені в ході огляду місця події, а саме: дві пари шкарпеток та термобілизну, які зобов`язують зберігати до вирішення справи по суті (а.п. 174);

протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 17.02.2023, в ході проведення якого свідок ОСОБА_17 серед чотирьох фото чоловіків, наданих для впізнання, впізнає чоловіка на фото № 3, та вказує, як на особу, яка 12.02.2023 здійснила крадіжку товару з магазину «Ібришим», (а.п. 175);

згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 17.02.2023 на фотознімку під № 3 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На інших фотознімках зображені особи, які не мають відношення до кримінального провадження (а.п.176);

протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 17.02.2023, в ході проведення якого свідок ОСОБА_12 серед чотирьох фото чоловіків, наданих для впізнання, впізнає чоловіка на фото № 2, та вказує, як на особу, яка 12.02.2023 здійснила крадіжку товару з магазину «Ібришим», (а.п. 177);

Згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 17.02.2023 на фотознімку під № 2 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На інших фотознімках зображені особи, які не мають відношення до кримінального провадження (а.п.178);

постановою ст.слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_16 про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 17.02.2023 року з камери відеоспостереження, яка розташована на фасаді приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за період часу 12.02.2023 з 17.34 сек. по 17 год. 35 хв. 16 сек., по кримінальному провадженню № 0000462 від 13.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, шляхом копіювання на оптичний носій інформації. (а.п.179);

протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 17.02.2023, згідно якого з камери відеоспостереження, як розташована на фасаді приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , здійснено копіювання відеозапису за період часу 12.02.2023 з 17.34 сек. по 17 год. 35 хв. 16 сек. (а.п. 180);

протоколом огляду відеозапису від 18.02.2023, згідно якого, старшим слідчим СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старший лейтенантом поліції ОСОБА_16 , в рамках кримінального провадження № 0000462 від 13.02.2023 року, у відповідності до вимог ст. ст. 104, і 5. 106, 107, 223 та 237 КПК України, проведено огляд відеозапису з камери відеоспостереження, розташованої на фасаді приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду предмету виявлено: диск лазерної системи зчитування DVD+R «VIDEX», 16х, 4,7GB/120 min. З метою огляду диск поміщено до дисководу системного блоку комп`ютера. При відкритті диску виявлено два відеозаписи з назвами «video _2023-02-17_17-56-40» та video_2023-02-17_17-55-49». При відкритті відеозапису з назвою «video_2023-02-17_l7-56-40», встановлено, що він тривалістю 38 сек. На відеозаписі зображено дату та час, яка не відповідає дійсності, а саме 12-02-2023 17:34:45. На відео зображено, як о 17:34:56 із-за кутка будівлі вибігають особи, а саме одна наздоганяє другу. Та особа, яка втікає, одягнута в світлі штани та темний верх, а та що наздоганяє - одягнута в темні штани та червоний верх. О 17:34:59 на відео зображено, що вищевказані особи перемістилися до лавочок, котрі знаходяться на пішохідному тротуару, та одна тримає іншу, в цей час із-за кутка будівлі вибігає третя особа, яка одягнута в темні штани та зелений верх та також наздоганяє особу яка тікає. О 17:35:01 на відео зображено, що особа, яка тікає, зупиняється та намагається силою вирватись від особи яка її тримає, а третя особа в свою чергу наближається до них. О 17:35:04 на відео зображено, що особу яка тікає, намагаються силою затримати дві особи жіночої статті, на пішохідному тротуарі, неподалік від лавочок, під час чого в руках особи, яка тікала, знаходяться речі, які зовні схожі на одяг. О 17:35:16 на відео зображено, що дві особи жіночої статті затримали особу, яка від них тікала та вони в трьох направляються в напрямку із якого бігли. При відкритті відеозапису з назвою «video_2023-02-17_17-55-49» встановлено, що він тривалістю 14 сек. На відеозаписі зображено дату та час, яка не відповідає дійсності, а саме 12-02-2023 17:35:23. На відео зображено, що о 17:35:28 дві особи жіночої статті довели особу до кутка будівлі. О 17:35:37 відеозапис завершується. На цьому огляд відеозаписів завершено. Огляд проводився в приміщенні службового кабінету Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області за штучного освітлення. Після проведення огляду диск поміщено до паперового конверту та долучено матеріалів кримінального провадження. Протокол записано в точній відповідності до проведених та отриманих результатів. (а.п.181-185);

постановою ст.слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_16 від 18.0.2023 про визнання диску лазерної системи зчитування DVD+R «VIDEX», 16х, 4,7GB/120 min із відеозаписом з камери відеоспостереження, яка розташована на фасаді приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000462 від 13.02.2023 року та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження (а.п.186);

відношенням на викрадене майно, згідно якого 12.02.2023 з магазину «Ібришим», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та входить до складу ТОВ «Кая Махір», викрадено: термо вартістю 950 грн., шкарпетки 2 пари по 55 грн., всього на загальну суму 1060 грн. (а.п. 187);

висновком судово-психіатричної експертизи № 304 від 27.05.2024, згідно якого комісія прийшла до висновку, що на момент вчинення кримінального правопорушення та на теперішній час ОСОБА_7 страждав і страждає на хронічне психічне захворювання - шизофренію параноїдну з епізодичним типом перебігу, актуальною параноїдною, галюцинаторно-маячною симптоматикою, з афективно забарвленим актуальним маренням переслідування та стосунку, що ускладнюється вживанням психоактивних речовин (канабіноїди, психостимулятори), що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час судових засідань. З огляду на виявлені у ОСОБА_7 психопатологічні феномени у межах параноїдної шизофренії з епізодичним перебігом, наявність актуальної галюцинаторно-маячної симптоматики, враховуючи характеризуючі образ та спосіб життя підекспертного дані, відсутність прихильності до отримання амбулаторної психіатричної допомоги, дані про відсутність будь-якої мікросоціальної підтримки, можна прийти до висновку, що ОСОБА_7 виявляє клінічні ознаки суспільної небезпеки та потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобіганню вчинення ним суспільно-небезпечних діянь.(а.п.128-131).

Також судом досліджено характеризуючі дані ОСОБА_7 зокрема: довідку КНП «ЧОНД ЧМР» від 15.02.2023 № 2225 ОСОБА_7 , згідно якої під наглядом не перебуває; довідку КНП «ЧОПНД ЧОР» від 15.02.2023 № 351/01-05/1 від 15.02.2023 згідно якої ОСОБА_7 під наглядом лікаря-психіатра не перебуває; копію паспорту громадянина України ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 ; виписку КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер» Черкаської обласної ради № 327 від 12.02.2023, згідно якої у ОСОБА_7 , ознак сп`яніння не виявлено, тверезий; вимогу УІАП ГУНП в Черкаській області та вимогу ДІАЗ м.Київ в Черкаській області, згідно яких ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не судимий (а.п.34-35); довідку-характеристику ДОП ЧРУП ГУНП в Черкаській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_18 , згідно якої за час перебування в м.Черкаси ОСОБА_7 зарекомендував себе посередньо, наркотичні речовини та алкоголь не вживає. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного, і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що зазначене суспільно-небезпечне діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Наведені положення ст. 94 КПК України вказують, що для того, аби прийняти рішення у справі, говорячи про показання, слід їх оцінити з точки зору належності, достовірності та допустимості.

Дослідивши у судовому засіданні вищезазначені докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та неможливість використання інших доказів.

Крім того, суд також вважає, що ці докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також встановлено, що надані докази які були досліджені в судовому засіданні є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_7 поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій ОСОБА_7 та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Згідно ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» передбачено, що зазначені примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Згідно зі ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, а тому кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Частиною 2 статті 94 КК України визначено, що надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ст.512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно зі ст.ст. 18, 19 КК України осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками:

1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер;

2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, згідно яких на період часу, до якого відноситься скоєне інкримінована йому дія та на теперішній час, ОСОБА_7 виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді.

Таким чином, в судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_7 , як на час вчинення ним відповідного суспільно небезпечного діяння, так і на час судового розгляду кримінального провадження. За висновком експерта, ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру та потребує обов`язкового лікування, а також запобіганню вчинення ним суспільно-небезпечних діянь.

Оскільки у стані неосудності особа не здатна розуміти своїх дій та керувати ними, а мета і мотив, які особа має чітко усвідомлювати, як ознаки суб`єктивної сторони складу злочину за наявності такого стану відсутні, то встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. У такому випадку юридична оцінка суспільно небезпечного діяння повинна надаватися, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 6 лютого 2020 року у справі №234/18511/18 (провадження №51-4960км19).

При цьому, суд звертає увагу на те, що суспільна небезпека діяння, вчиненого в стані неосудності, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, має оцінюватись за загальними критеріями - характером і ступенем з урахуваннях всіх вищезазначених елементів, які їх визначають (характером суспільних відносин, на які діяння посягає, об`єктивними ознаками діяння, а саме місцем, часом, обстановкою, способами й засобами його вчинення, знаряддям, кількістю осіб, характером суспільно-небезпечних наслідків, інтенсивністю посягання, видом і розміром шкоди, яка заподіюється діянням охоронюваним кримінальним законом суспільним відносинам чи ставить їх під загрозу реального заподіяння такої шкоди).

При кримінально-правовій оцінці суспільно небезпечного діяння, вчиненого особою в стані неосудності, суд має виходити із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого діяння з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи, з огляду на те, що встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка такого діяння за наявності до того підстав може здійснюватися із застосуванням ст. 15 КК України (правова позиція, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі №761/37225/20 (провадження №51-321кмо22).

Таким чином, кримінальний та кримінально-процесуальний закони пов`язують необхідність застосування примусових заходів медичного характеру саме із суспільною небезпечністю діяння, вчиненого неосудною особою, а не з його наслідками.

При юридичній оцінці дій такої особи суду необхідно брати до уваги об`єктивну сторону вчиненого діяння з урахуванням спрямованості її дій.

Від правильності юридичної оцінки дій неосудної особи напряму залежить встановлення рівня небезпеки її поведінки для суспільства та застосування до неї виду примусових заходів медичного характеру, визначених ст.94 КК України.

Таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (по факту викрадення майна потерпілого) - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 та застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру передбачені п.1 ч.1 ст.94 КК України у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за вчинене суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України, зважаючи на дані відображені в висновку судово-психіатричної експертизи.

Підстав для застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, стосовно ОСОБА_7 суд не вбачає.

У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2015 року в справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п.1 ст.7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру, та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

В рамках даного клопотання стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався. Підстав відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу до набрання клопотанням законної сили, суд не вбачає.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Враховуючи положення ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати за проведення судових експертиз, слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 100, 369-372, 376, 395, 503, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000462 від 13.02.2023, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, за ознаками ч.4 ст.185 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру, передбачені п.1 ч.1 ст.94 КК України у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за вчинене суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання ухвали законної сили - не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню:

термобілизна «Columbia» та дві пари шкарпеток, які передано на зберігання працівникам магазину «Ібришим» - залишити власнику за належністю;

диск лазерної системи зчитування DVD+R «VIDEX», 16х, 4,7GB/120 min із відеозаписом з камери відеоспостереження, яка розташована на фасаді приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який долучений до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Придніпровський районний суд міста Черкаси апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення ухвали, а для осіб, які не викликались в судове засідання - з дня отримання ними копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, законному представнику, ОСОБА_7 та направити директору КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня ЧОР» для відома та виконання.

Суддя: ОСОБА_1