Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4133/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/124/24
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника : ОСОБА_7 ,

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 лютого 2023 року у кримінальному провадженні № 0001072 від 29.08.2019 року за ч. 2 ст. 286 КК України, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-

-за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід не застосовувався.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 3819.86 (три тисячі вісімсот дев`ятнадцять ) гривень 86 копійок витрат за проведення експертиз.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 30000 (тридцять ) тисяч гривень спричиненої моральної шкоди.

Скасовано арешт накладений на велосипед "Аіст".

Вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

встановив:

Згідно вироку, 28 серпня 2019 року, близько 20 год. 45 хв. ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «GEELY MR-7151 А», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на правах індивідуальної власності, рухався по проїзній частині вулиці Шатрищанської в м. Коростені з с. Грозине Коростенського району в напрямку центра міста, без пасажирів та вантажу.

Рухаючись на вказаному транспортному засобі зі швидкістю, яка не перевищувала дозволеної швидкості руху в межах населеного пункту м. Коростеня, на лівосторонньому закругленні дороги, ОСОБА_6 , в порушення вимог пунктів 1.10, 2.3 б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, в яких сказано:

- Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

- Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

виявив неуважність до дорожніх умов, не врахував дорожню обстановку під час вибору безпечної швидкості руху на даному відрізку дороги, відволікся від керування транспортним засобом - автомобілем «GEELY MR- 7151 А», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав за межі проїзної частини на узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився на правому узбіччі по ходу руху автомобіля, тримаючи в руках велосипед марки «Аіст».

Після наїзду на пішохода ОСОБА_10 , водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «GEELY MR-7151 А», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в порушення п. 2.10-а Правил дорожнього руху України залишив місце дорожньо - транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної події пішоходу неповнолітньому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота з розривом великого чепця (сальника), внутрішньої кровотечі, закритого перелому правої вертлюгової впадини зі зміщенням, забойної рани нижньої треті лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 662 від 24.12.2019 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Порушення водієм ОСОБА_6 , вимог пунктів 1.10, 2.3-б, 12.3, Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Таким чином, своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяла потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Твердить, що вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.02.2023 є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що досудове розслідування проводилось неналежними суб`єктами (слідчими, прокурором), інформація щодо учасників та обставин вчиненого ДТП у деяких документах є протилежною від фактичних обставин подій вказаних у матеріалах провадження, відповідно до постанови потерпілим визнано іншу особу, має місце фальсифікація письмових доказів.

Вказує, що витягу з ЄРДР від 29.08.2019 у матеріалах кримінального провадження немає, а наявні витяги датовані лише 28.05.2020 та 26.08.2020.

Зазначає, що постанови про призначення групи прокурорів у матеріалах кримінального провадження у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 26.02.2020 не було, стороні захисту вона не відкривалась.

Твердить, що процесуальні документи: повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України від 28 травня 2020 та 27.08.2020; обвинувальний акт та повідомлення про завершення досудового розслідування, відкриття кримінального провадження матеріалів підозрюваному та захиснику від 27.08.2020 підписано неналежним прокурором.

Крім того, постанови про призначення групи слідчих від 28.08.2019 та 01.05.2020 є недійсними, всі проведені слідчі (розшукові) дії слідчими СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області є незаконними, а відкриті та надані суду письмові докази за їх підписами, на думку захисника, є недопустимими доказами.

Стверджує, що недопустимими доказами є надані суду: протокол огляду місця події від 31.08.2019, оскільки ця слідча дія виконана неналежним слідчим ОСОБА_14 ; висновок експертизи технічного стану транспортного засобу №3/866 від 08.10.2019; клопотання старшого слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_15 про арешт майна від 29.08.2019 та ухвала слідчого судді Коростенського міськрайонного суду, оскільки в описові частині даних документах зазначено, що здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не на пішохода ОСОБА_10 . Постанова про залучення потерпілого від 20.11.2019, оскільки в ній міститься інформація щодо учасників та обставин ДТП зовсім протилежно іншою від фактичних обставин подій. Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 23.09.2019 та опис речей і документів, оскільки вилучення історії хвороби №7268/529 стаціонарного хворого ОСОБА_10 відбулося поза строками виконання ухвали, а також і висновок судово-медичної експертизи №662 від 24.12.2019, предметом дослідження якої була історія хвороби.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не встановлено жодних обставин, що обтяжували б покарання ОСОБА_6 , натомість встановлено обставин, що пом`якшують його покарання (молодий вік, відсутність судимостей, добровільне відшкодування матеріальної шкоди). Суд залишив без уваги, те, що він добровільно з`явився зі зізнанням.

Ці обставини на думку захисника вказують, що призначене покарання не відповідає вимогам розумності та справедливості внаслідок його суворості, а судове рішення вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Зазначає, що потерпілий, який будучи малолітньою особою (13років), у темну пору доби, маючи темний одяг, без світло відбиваючих елементів, на несправному велосипеді (спадав цеп), без супроводу дорослих осіб, катався у непередбачуваному для цього місці, ремонт велосипеду здійснював, виходячи на проїзну частину дороги, яка не має освітлення та оглядовість якої обмежена.

Вважає, що у суду були усі підстави для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Від прокурора надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в яких він просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в умисних діях, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяла потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, а саме за ч.2 ст.286 КК України, обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, вказавши, що дії велосипедиста ОСОБА_10 сприяли вчиненню даної дорожньо-транспортної пригоди. Від дачі інших показів відмовився.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого, в яких не заперечуються окремі обставини, а саме наїзд на неповнолітнього велосипедиста та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Так, неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 28 серпня 2019 року у вечірній час він разом з однолітками катався на велосипеді. Під час підняття на гору на його велосипеді спав цеп з колеса, вони відійшли на узбіччя, щоб його відремонтувати. Коли він нагнувся, то відчув удар в область ноги, пам`ятає, що бачив автомобіль сірого кольору. Зупинився інший автомобіль, водій якого викликав швидку та працівників поліції. Обвинувачений приходив до нього в лікарню, давав гроші мамі на його лікування, яке продовжувалось понад 2 місяці.

При проведенні слідчого експерименту від 13.05.2020 ОСОБА_10 на місці події детально показав за яких обставин на нього було здійснено наїзд автомобілем під керуванням ОСОБА_6 , які повністю узгоджуються із його показаннями та показаннями свідків ( т.1 а.п. 229-234).

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що наприкінці серпня 2019 року він разом із ОСОБА_18 катались на велосипедах. За кафе " ОСОБА_19 " коли піднімались вгору, на велосипеді у Нікіти спав цеп, вони від`їхали в сторону, Нікіту зачепив автомобіль, він упав на землю і його трішки протягнуло, він сильно плакав. Дзеркалом автомобіля "Ceely" сірого кольору його також зачепило за лікоть, але він до травмпункту не звертався.

При проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 від 03.06.2020, останній на місці події детально показав за яких обставин було здійснено наїзд на потерпілого ОСОБА_10 автомобілем під керуванням ОСОБА_6 ( т. 2 а.п. 4-11).

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_17 . ОСОБА_20 пояснила, що в цей день до неї прибіг ОСОБА_21 , який катався разом із її сином та ОСОБА_22 і повідомив, що її сина та ОСОБА_10 збила машина. Вона побігла на те місце, ОСОБА_22 вже забрала швидка, а її син показував те місце, де вони стояли, а саме узбіччя на траві, де вони намагались одягнути цеп на велосипед. До них підійшов невідомий чоловік, який допоміг перенести уламки від машини. Велосипеди обох дітей були повністю розтрощені.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що 28 серпня 2019 року він їхав із села в бік Коростеня, на обочині побачив двох хлопців, один із них лежав на траві. Він зупинився і діти повідомили, що їх збив автомобіль. Поряд з хлопцями знаходилися залишки від автомобіля "GEELY", він викликав швидку та працівників поліції.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що вона в той день знаходилась на чергуванні у слідчо-оперативній групі, при виїзді на місці пригоди були уламки від автомобіля "GEELY ", сліди протекторів шин були на правому узбіччі дороги, про що було складено відповідні документи.

Крім того, обставини наїзду на потерпілу підтверджено і іншими доказами:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.08.2019 та фототаблиці до нього на місці пригоди вилучено уламки від автомобіля GEELY " та велосипеда "Аіст".

-висновком експерта №662 від 02.09.2019 згідно представленої медичної картки №7268/529 стаціонарного хворого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом великого чепця (сальника); внутрішньочеревної кровотечі; закритого перелому правої вертлюгової впадини зі зміщенням, забійної рани нижньої треті лівої гомілки. Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії твердих тупих предметів, можливо при обставинах та в термін ДТП, вказаних в постанові. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

-висновком експерта №3/865 від 10.10.2019 року на момент огляду на автомобілі "GEELY" модель MR-7151А сірого кольору р.н. НОМЕР_2 , визначена наявність аварійних механічних пошкоджень ударно-динамічного характеру правої частини переднього бамперу, переднього правого крила, правої частини капоту, які утворились внаслідок прикладення зусиль, що перевищують експлуатаційні навантаження та носять суто аварійний характер, тобто - визначені сліди і пошкодження, могли бути утворені під час наїзду на велосипед Аіст. На момент огляду на велосипеді Аіст визначена наявність 2-х незалежних груп слідів та аварійних механічних пошкоджень ударно-динамічного характеру:1-ша група - пошкодження конструктивних елементів задньої лівої частини, які утворились внаслідок прикладення зусиль. що перевищують експлуатаційні навантаження велосипеда та носять суто аварійний характер, тобто - визначені сліди і пошкодження, могли бути утворені під час наїзду автомобіля "GEELY" модель MR-7151А сірого кольору р.н. НОМЕР_2 ; 2-га група -з пошкодження лівої бічної частини (керма, лівої педалі) - визначені сліди і пошкодження, могли бути утворені після наїзду автомобілем безпосередньо після перекидання велосипеда на лівий бік та його подальшого переміщення до зупинки по твердому дорожньому (асфальтобетонному ) покриттю. З технічної точки зору первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між заднім щитком велосипеда та правою частиною переднього бампера автомобіля "GEELY" модель MR-7151А сірого кольору р.н. НОМЕР_2 , далі проходив послідовний вхід у контакт всіх вище визначених частин та деталей вказаних ТЗ. В момент первинного контакту кут між повздовжньою віссю велосипеда Аіст та автомобілем "GEELY" модель MR-7151А визначається рівним близько 17...23. Експертним дослідженням відомостей зафіксованих в протоколі огляду місця пригоди та схеми до нього від 28.08.2019 встановлено, що під час проведення огляду місця події, слідів руху жодного з транспортних засобів (велосипеда Аіст, чи автомобіля "GEELY" модель MR-7151А) виявлено не було, що в свою чергу унеможливлює встановлення розташування транспортного засобу відносно елементів проїзної частини.

-висновком експерта №3/866 від 08.10.2019 на момент огляду, відповідно і до ДТП, робоча гальмова система GEELY" модель MR-7151А, д.н.з. НОМЕР_3 , знаходилася в технічно працездатному стані. Рульове керування автомобіля знаходилося в технічно працездатному стані. Ходова частина автомобіля знаходилася в технічно працездатному стані. На момент огляду, внаслідок аварійних руйнацій передньої правої частини автомобіля, (передньої фари головного світла), зовнішні світлові прилади автомобіля GEELY" модель MR-7151А, д.н.з. НОМЕР_3 , знаходилися в технічно працездатному стані, однак, в процесі її дослідження не виявлені характерні ознаки механічних пошкоджень та технічних несправностей , які могли б привести до втрати керування автомобілем безпосередньо перед ДТП. Виявлені несправності носять суто аварійний характер, тобто виникли безпосередньо в процесі даної ДТП. В процесі дослідження гальмівної системи, ходової частини, рульового керування та зовнішніх світлових приладів наданого на дослідження автомобіля GEELY" модель MR-7151А, д.н.з. НОМЕР_3 , не встановлено яких-небудь характерних ознак їх раптової відмови або технічних несправностей, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної події.

-висновком експерта №11/2-504 від 22.05.2020 у даній дорожній обстановці водію автомобіля GEELY" модель MR-7151А, д.н.з. НОМЕР_3 необхідно було діяти відповідно до вимог визначених п.1.10 "Дорожні умови", "Дорожня обстановка", "Узбіччя", Правил дорожнього руху України, зміст яких визначений в дослідницькій частині.

З технічної точки зору, при заданому комплексі вихідних даних, враховуючи те, що дана ДТП трапилась в задовільних дорожніх умовах, на технічно справному автомобілі, та за відсутності зовнішніх чинників, які б змушували водія ОСОБА_6 екстрено виконувати вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, тобто з боку інших учасників дорожнього руху для вказаного водія не створювалась небезпека чи перешкоди для руху - розв`язок даної дорожньої ситуації повністю вирішувався обраними на свій розсуд водієм ОСОБА_6 діями (бездіяльністю).

Згідно ст.87 КПК України:

1. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

2. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

ВП ВС у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 (провадження № 13-3кс22) констатувала, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Доводи захисника, що досудове розслідування проводилось неналежними суб`єктами (слідчими, прокурором), інформація щодо учасників та обставин вчиненого ДТП у деяких документах є протилежною від фактичних обставин подій вказаних у матеріалах провадження, відповідно до постанови потерпілим визнано іншу особу, має місце фальсифікація письмових доказів, що витягу з ЄРДР від 29.08.2019 у матеріалах кримінального провадження немає, а наявні витяги датовані лише 28.05.2020 та 26.08.2020, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Процесуальне рішення про призначення групи слідчих, старшого слідчої групи, зміну групи слідчих чи об`єднання матеріалів досудових розслідувань не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для здійснення досудового розслідування уповноваженими особами, не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

Колегія суддів зауважує, що у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне питання щодо перевірки доказів з огляду на їх належність та допустимість, суд має перевірити ці обставини, в тому числі шляхом витребування та приєднання до справи відповідних процесуальних документів з подальшим наданням їм оцінки.

Дійсно перевіркою матеріалів цього кримінального провадження встановлено, що при доступі до матеріалів досудового розслідування була, наявна лише одна постанова про призначення групи прокурорів від 29 серпня 2019 року у складі: прокурорів Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 за підписом першого заступника керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_28 (т.1 а.п.138).

Також наявна постанова про призначення групи слідчих від 29 серпня 2019 року у складі: слідчих ОСОБА_29 та ОСОБА_15 за підписом заступника начальника СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_30 та постанова від 07.05 2020 року про призначення слідчих ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 за підписом начальника СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_33 ( т.1 а.п. 139-140) та ознайомлення з цими матеріалами було надано як обвинуваченому так і стороні захисту ( т.2 а.п.54-57).

З журналу судового засідання від 22.07.2022 та технічного запису до нього слідує, що прокурором була долучена друга постанова про визначення групи прокурорів у складі: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 26.02.2020 року, підписана першим заступником Коростенської місцевої прокуратури, та була відкрито обвинуваченому та захиснику під час судового розгляду та досліджено в судовому засіданні (т. 2, а. п. 58, 59-60).

За результатами судового слідства будь-яких клопотань чи заперечень від учасників судового провадження з приводу недостовірності постанови про призначення групи прокурорів чи відсутності повноважень у прокурорів, які входять до складу групи, не надійшло.

Зазначене вище узгоджується з висновками об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеними у постанові від 14 лютого 2022 року (справа № 477/426/17; провадження № 51-4963кмо20).

Отже, за наявності у матеріалах цього кримінального провадження постанов від 29.08.2019, 07.05.202, 26.02.2020, що підтверджують повноваження відповідних слідчих, прокурорів у цьому кримінальному провадженні, докази отримані у результаті процесуальних рішень та слідчих дій цих слідчих, прокурорів є допустимими доказами.

Також, в матеріалах кримінального провадження наявний витяг з ЄРДР від 29.08.2019, в якому чітко зазначено час надходження заяви (повідомлення) 28.08.2019 р. та час внесення у ЄРДР 29.08.2019 р. 10:04:56.

Дата 28.05.2020 р. зазначена внизу витягу є датою формування витягу з ЄРДР для долучення його до кримінального провадження та не свідчить про жодне порушення (т.1 а.п.135, 136-137).

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є помилковими.

Доводи захисника, що протокол огляду місця події від 31.08.2019 є недопустимим доказом, оскільки проведений неналежним слідчим ОСОБА_14 , є необґрунтованими та не підтверджені матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Під час проведення огляду дорожньо-транспортної пригоди 28.08.2019 року по АДРЕСА_2 , а саме ділянки місцевості, де трапилася ДТП, було оглянуто велосипед та вилучені уламки автомобіля. ( т.1 а.п. 143-151).

За дорученням ст.слідчого СВ Коростенського ВП ОСОБА_34 про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України від 29.08.2019 року з 04 год. 50хв. до 05 год. 55 хв. працівниками поліції Коростенського ВП на майданчику, що розташований біля Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області за адресою мю Коростень, вул. Грушевського,5 було оглянуто автомобіль «GEELY MR -7151А», який належить ОСОБА_6 ( т.1 а.п. 157-158, т.2 а.с. 121).

Враховуючи, що огляд місця події, який було проведено у нічний час (04.50-05.55 31.08.2019 р.) працівником Коростенського ВП слідчим СВ ОСОБА_14 , яка була в складі основної слідчо-оперативної групи колегія суддів вважає, що така слідча дія проведена уповноваженою собою і підстави для визнання цього доказу недопустимим відсутні ( т. 2 а.п.117-122,).

Прізвище потерпілого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначене в описовій частині клопотання про арешт майна від 29.08.2019 та описовій частині ухвалі Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.08.2019 ( т.2 а.п. 91-94) є лише технічною опискою, що підтверджується іншими даними, зазначеними у вступній та резолютивній частині клопотання про арешт майна та ухвали слідчого судді, де вірно зазначено номер кримінального провадження, дату внесення відомостей в ЄРДР, кваліфікацію злочину, а також вірно зазначено щодо накладення арешту на велосипед марки «Аіст» та пластмасової частини від автомобіля марки «GEELY MR -7151А», які були вилучені в ході огляду дорожньо-транспортної пригоди 28.08.2019 року, а тому доводи захисника, що клопотання про арешт майна є недопустимим доказом є необґрунтованими.

Доводи захисника, про неналежність постанови про залучення потерпілого ОСОБА_10 та його законного представника ОСОБА_9 від 20.11.2019, оскільки, в описовій частині цього процесуального документу зазначено зовсім інші обставини кримінального правопорушення, а саме «…. під керуванням ОСОБА_35 , який рухався по вул. Центральна в с. Мелені, на рівнозначному перехресті вулиць Центральна та Маркевича, в с.Мелені не надав переваги в русі автомобілю марки Renaylt sandero…» суд вважає необґрунтованими (т.2 а.п. 82).

Так, на підтвердження своїх доводів, захисник надає ксерокопію відповідної постанови, однак, в матеріалах кримінального провадження наявні оригінали постанови: постанова про залучення малолітнього потерпілого ОСОБА_10 від 20.11.2019 року та постанова про залучення представника малолітнього потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_9 від 20.11. 2019 року (т.1 а.п. 164,165) у описових частинах яких чітко та зрозуміло викладено обставини ДТП, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження: (28.08.2019 близько 20.45 години водій автомобіля «GEELY MR -7151А», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , рухаючись по вулиці Шатрищанській в м. Коростені, неподалік магазину «Альфа», що за адресою; АДРЕСА_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_36 ,2005 року народження. В результаті наїзду останній отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку, субархідального крововиливу, закритого перелому зовнішньої кістки лівої гомілки, забійної рани лівого гомілково - ступеневого суглобу, травматичного шоку 1-го ступеню та госпіталізовано до Коростенської ЦМЛ, а водій з місця події зник).

Також, в матеріалах є заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про залучення їх потерпілим та законним представником (т.2 а.с 126, 127).

Крім того, при відкритті матеріалів кримінального провадження захиснику та обвинуваченому ОСОБА_6 надавалися для ознайомлення дві постанови постанова про залучення потерпілого та постанова про залучення представника потерпілого від 20.11.2019, які зазначені в описі документів кримінального провадження. В протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 27.08.2020 року наявний підпис захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 про ознайомлення з вищезазначеними доказами, заяв та клопотань не мають ( т.2 а.п. 55, 57).

За таких обставин, колегія суддів відкидає вищезазначені доводи захисника як необґрунтовані.

Доводи захисника, що історія хвороби потерпілого ОСОБА_10 вилучена лише 14.11.2019 року поза межами дії ухвали слідчого судді є необґрунтованими та не підтверджені матеріалами кримінального провадження.

Так, ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2019 року надано слідчому тимчасовий доступ до історії хвороби ОСОБА_10 (т.1 а.п. 172-173)

Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів історію хвороби ОСОБА_10 було вилучено в приміщенні Коростенської ЦМЛ у працівника ОСОБА_37 саме 23.09.2019 року. Представник ЦМЛ була ознайомлена з ухвалою слідчого судді, правами, зауважень не мала, посвідчила протокол у якому зазначено дату вилучення 23.09.2019 р. своїм підписом (т.1 а.п. 174-176).

Згідно опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 23.09.2019 історія хвороби ОСОБА_10 прошита, пронумерована та скріплена печаткою (т.1 а.п. 177).

Постановою слідчої історію хвороби ОСОБА_10 визнано речовим доказом та направлено до Коростенського бюро СМЕ для проведення експертизи (т.1 а.п. 178).

Постанова про призначення експертизи, висновок СМЕ, речові докази були наявні в матеріалах кримінального провадження, відкривалися стороні захисту та обвинуваченому при ознайомленні.

Згідно постанови першого заступника керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_38 призначено групу процесуальних прокурорів у кримінальному провадженні № 0001072 від 29.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у складі прокурорів ОСОБА_25 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 . Старшим групи призначено прокурора ОСОБА_25 (т. 1 а.п. 138).

За цих обставин доводи захисника, що клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів від 31.08.2019, а саме до історії хвороби потерпілого ОСОБА_10 затверджено неналежним прокурором - ОСОБА_41 , та вилучений поза строками ухвали слідчого судді, є необґрунтованими.

У кожному із зазначених вище випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

Таких порушень конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини при отриманні доказів, в тому числі висновку СМЕ, у даному кримінальному провадженні не встановлено.

Суд першої інстанції ретельно перевіряв доводи сторони захисту, аналогічні тим, що викладені у апеляційній скарзі. Колегія суддів погоджується з викладеними у вироку суду першої інстанції мотивами, з яких ці доводи визнані необґрунтованими.

Доводи захисника щодо не доведення належними й допустимими доказами наявності у діях обвинуваченого всіх ознак об`єктивної сторони інкримінованого злочину є хибними.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: діяння порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту; наслідки у вигляді заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження; причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту і зазначеними у статті наслідками.

Висновок суду про порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, підтверджено рядом досліджених доказів.

Дослідивши висновок експертизи №11/2-872 від 25.08.2020 (дослідження обставин і механізму ДТП» у сукупності з показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідків, даними, зафіксованими в протоколах слідчих експериментів, протоколі огляду транспортного засобу та експертні висновки щодо його технічного стану, суд установив, що причиною дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_10 заподіяно тяжких тілесних ушкоджень, стало порушення ОСОБА_6 вимог пунктів 1.10, 2.3б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки.

Колегія суддів відхиляє аргументи захисника про те, що протиправність дій потерпілого пішохода виключає винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 .

Так, суд встановив що потерпілий ОСОБА_10 28.08.2019 року ремонтував свій велосипед на узбіччі. Це було під час сутінок, машини та людей було видно.

Зазначені покази потерпілого підтвердив і свідок, ОСОБА_17 . Вказав, що спочатку проїхала повз них одна машина, а інша зачепила Нікіту, від удару він впав і його трохи протягнуло. Його також зачепило за лікоть дзеркалом автомобіля, у нього був ушиб, до лікаря свідок не звертався.

Об`єктивність показання потерпілого та свідка щодо місця наїзду (обочини) підтверджуються зафіксованою інформацією у протоколі огляду місця події щодо місця розташування залишків пошкодженого автомобіля, знаходженням велосипеда, даними слідчих експериментів зі свідком ОСОБА_17 та потерпілим, а також показаннями свідка ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_24 , яка в той день чергувала і виїжджала на ДТП зазначила, що сліди шин були саме на правому узбіччі дороги.

За висновком судово автотехнічної експертизи обставин ДТП трапилась в задовільних дорожніх умовах, на технічно справному автомобілі, та за відсутності зовнішніх чинників, які б змушували водія ОСОБА_6 екстрено виконувати вимоги п. 12.3 ПДР, тобто з боку інших учасників дорожнього руху для вказаного водія не створювалась небезпека чи перешкоди для руху - розв`язок даної дорожньої ситуації повністю вирішувався обраними на свій розсуд водієм ОСОБА_6 діями (бездіяльністю).

Таким чином із фактичних обставин цього кримінального провадження встановлено, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень був породжений конкретними діями обвинуваченого ОСОБА_6 , який порушив правила дорожнього руху, що, всупереч викладеним у апеляційній скарзі захисника доводам, свідчить про наявність однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони злочину причинного зв`язку між порушенням правил безпеки дорожнього руху і зазначеними наслідками.

Висновок судово-медичної експертизи №662 від 02.09.2019 року підтверджує причинно-наслідковий зв`язком між діяннями ОСОБА_6 , які виразились у недотримання обвинуваченим ОСОБА_6 вимог пунктів 1.10, 2.3 б) та 12.3 ПДР, які знаходяться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки та виникненням даної ДТП та як наслідок, спричиненням потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження.

На переконання колегії суддів, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою.

При цьому, колегія суддів не погоджується з доводами захисника про те, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особі, та є явно несправедливим через суворість.

Мотивуючи свої доводи, захисник зазначає, що судом не було враховано, що ОСОБА_6 добровільно з`явився до Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області із зізнанням факту наїзду на пішохода, вжив заходів для відшкодування шкоди потерпілому, що невідворотних наслідків наїзду не настало.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання ОСОБА_6 призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, виходив із того, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, має молодий вік, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено. Обставини, які пом`якшують покарання є молодий вік, перша судимість, відшкодування матеріальної шкоди.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що ОСОБА_6 в скоєному не розкаявся, місце дорожньо-транспортної пригоди покинув, наслідки злочину від якого малолітній потерпілий отримав тяжке тілесне ушкодження, суд першої інстанції дійшов висновку, що покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, та не встановив підстав для застосування статей 69, 75 КК України.

На думку колегії суддів, призначене засудженому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення ним нових злочинів, справедливим і таким, що не суперечить ст. 65 КК України, та з огляду на вимоги ст. 50 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній його меті як заходу примусу.

Колегія суддів дійшла висновку, що захисником не було наведено аргументованих доводів щодо надмірної суворості призначеного ОСОБА_6 покарання, враховуючи, що всі обставини, на які посилається захисник, були враховані судом першої інстанції під час призначення ОСОБА_6 покарання.

Таким чином, враховуючи всі зазначені обставини в їх сукупності, не вбачається підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через його суворість.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: