Справа 556/199/19
Номер провадження 1-кп/556/3/2024
У Х В А Л А

Іменем України

23.02.2024 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Володимирець матеріали об"єднаного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 368 КК України,-

Встановив:

В провадженні Володимирецького районного суду перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 368 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 подала письмове клопотання, в якому просила звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження цій частині закрити.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просить звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження в цій частині закрити. Наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі.

Прокурор підтримав клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності з часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, покликаючись на норму ст.49 КК України.

Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши клопотання, обвинувальні акти, додані до нього додатки, матеріали кримінального, суд дійшов до наступних висновків.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, які згідно ч.2 ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину.

Відповідно до ст. 49 КК України, початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.

Відповідно до численної практики Верховного Суду, останній неодноразово роз`яснював у своїх рішеннях, що ст. 49 КК України визначає матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-правових процедур. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе із одночасним застосуванням норм кримінального процесуального закону (постанова від 09.02.2021 у справі №753/5553/18, постанова від 31.05.2018 у справі № 520/6591/15-к, постанова від 11.11.2020 у справі № 455/229/17, постанова від 13.11.2018 у справі № 219/11564/16-к, постанова від 20.03.2018 № 463/5277/16-к).

У відповідності до вимог ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Суд має перевірити, чи дійсно строки давності спливли, чи особа не ухилялася від слідства та суду, чи не зупинявся перебіг строку давності, чи не переривався через вчинення нового злочину, чи правильно обчислені строки давності, чи дійсно настали передбачені ст. 49 КК України підстави, які необхідні для звільнення від кримінальної відповідальності.

Як вбачається із обвинувального акту, періоди вчинення інкримінованих ОСОБА_4 , епізодів за ч.1 ст. 366 КК України значаться з 03.05.2017 по 01.11.2018, тобто минули строки, передбачені ст.49 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст. 284 та ст. 288 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного або обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Аналогічна думка висловлена в постановах від 12.11.2019 року Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду в справі № 566/554/16-к та у справі №462/2762/14., постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №345/2618/16-к, де зазначено, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є обов`язком, а не правом суду (якщо обвинувачений проти цього не заперечує).

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Тому з врахуванням викладеного, позиції сторін, які порушують засадничий принцип презумпції невинуватості (зокрема - висловлення позиції про винуватість особи після спливу строків давності, обґрунтування стороною обвинувачення своїх клопотань та інших процесуальних рішень) можуть трактуватися як передчасне висловлювання думки щодо винуватості особи у скоєному, після настання юридично значущої події спливу строків притягнення особи до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, подальший розгляд об"єднаного кримінального провадження за обвинувальним актом за обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, суд вважає неможливими через існування імперативної, визначеної законом, гарантії: спливу строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, що відповідно до вимог ст. 49 КК України є законодавчою підставою для закриття провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, зі змісту вищезазначених норм КПК України не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні, обов`язково в даному випадку з`ясовується лише згода або незгода обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності з такої обставини, яка, до того ж, не є реабілітуючою.

Такий висновок узгоджується з позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 25 травня 2019 року у справі № 51-8555км18 (єдиний унікальний номер 287/359/14-к).

За таких обставин справи суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.1 ст. 366 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження відносно нього у цій частині обвинувачення.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за наявності його згоди буде порушенням права обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушенняст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Аналогічна позиція висвітлена у Постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30.11.2022 року, за № 734/3220/17.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те, що кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 366 КК України , за яким він обвинувачується є нетяжким та з моменту скоєння злочину минуло більше 5 років, суд приходить до переконання, що клопотання захисника обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити і звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.1 ст. 366 КК України. Згідно ч.1 ст.126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою суду.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа №203/241/17, провадження №51-4251кмо21) сформульовано висновок щодо застосування норм права, відповідно до якого, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі положень ст.49КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Враховуючи вищевикладене, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366 КК України в розмірі 3146 гривень слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 284,288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України,суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ст. 49 КК України, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 в частині обвинувачення, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України - закрити.

Продовжити розгляд кримінального провадження в іншій частині обвинувачення ОСОБА_4 , а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області, протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1