Справа № 204/3602/24
Провадження № 1-кс/204/1003/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000044 від 11.01.2024, за фактом того, що мешканець м. Дніпра здійснює поширення інформації про розташування Збройних Сил України, з подальшим її наданням представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, інформація про що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та іншими уповноваженими державними органами. Процесуальне керівництво досудовим розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється відділом нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури. Так, в ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом направленим на поширення інформації про розташування Збройних Сил України, усвідомлюючи, що на території України введено режим воєнного стану, що пов`язане зі збройною агресією Російської Федерації проти України, 21.07.2023 у період з 17 год. 24 хв. по 17 год. 27 хв., використовуючи мобільний телефон «Samsung Galaxy J5 2017», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з абонентським номером оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_3 , та встановлений на ньому Інтернет мессенджер «Telegram», знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи в умовах воєнного стану, поширив, шляхом відправлення користувачу на ім`я « ОСОБА_8 », з метою надання останнім такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, з використанням програми «google maps» інформацію, у вигляді зображень карт місцевості з координатами, про розташування блокпостів, на якому розташовувався особовий склад Збройних Сил України: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , які, у вищезазначений час використовувались в/ч НОМЕР_10 Міністерства оборони України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, інформація про що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та іншими уповноваженими державними органами. Таким чином громадянин України ОСОБА_5 21.07.2023 у період з 17 год. 24 хв. по 17 год. 27 хв., перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись злочинним умислом направленим на поширення інформації про розташування Збройних Сил України, з метою надання такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, діючи в умовах воєнного стану, використовуючи мобільний телефон «Samsung Galaxy J5 2017», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , у інтернет-месенджері «Telegram» поширив, шляхом відправлення користувачу на ім`я « ОСОБА_8 », інформацію про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, інформація про що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та іншими уповноваженими державними органами. Після чого, ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом направленим на поширення інформації про розташування Збройних Сил України, усвідомлюючи, що на території України введено режим воєнного стану, що пов`язане зі збройною агресією Російської Федерації проти України, 09.08.2023, з 16 год. 59 хв. по 17 год. 04 хв., використовуючи мобільний телефон «Samsung Galaxy J5 2017», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з абонентським номером оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_3 , та встановлений на ньому Інтернет мессенджер «Telegram», перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи повторно та в умовах воєнного стану, поширив, шляхом відправлення користувачу на ім`я « ОСОБА_8 », з метою надання останнім такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, з використанням програми «google maps» інформацію, у вигляді зображення карти місцевості, про розташування особового складу Збройних Сил України та наявність військової техніки Збройних Сил України в районі координат НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , що, у вищезазначений час використовувались в/ч НОМЕР_13 Міністерства оборони України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, інформація про що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та іншими уповноваженими державними органами. Таким чином громадянин України ОСОБА_5 09.08.2023, з 16 год. 59 хв. по 17 год. 04 хв., перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись злочинним умислом направленим на поширення інформації про розташування Збройних Сил України, з метою надання такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, діючи повторно та в умовах воєнного стану, використовуючи мобільний телефон «Samsung Galaxy J5 2017», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , у інтернет-месенджері «Telegram» поширив, шляхом відправлення користувачу на ім`я « ОСОБА_8 », інформацію про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, інформація про що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та іншими уповноваженими державними органами. Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, інформація про що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України кваліфікуються за ч. 3 ст. 114-2 КК України. Таким чином, у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України підтверджується: протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 27.02.2024; протоколом обшуку від 10.04.2024; іншими матеріалами кримінального провадження. Відповідно до ч. 6 ст. 176, ст.183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, вчиненого під час дії воєнного стану в Україні. Таким чином, сторона обвинувачення, повідомивши ОСОБА_5 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчинення інкримінованого або вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний, одержавши відомості про звернення слідчого до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України. А саме, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбаченого п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому ОСОБА_5 підозрюється. Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 може змінити місце фактичного мешкання, виїхати за межі території України, на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Крім того, інкримінований ОСОБА_5 злочин, вчинений останнім під час дії воєнного стану в Україні на користь держави-агресора Російської Федерації. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у яких ОСОБА_5 підозрюється, обґрунтовується фактом того, що ОСОБА_5 має стійкі ідеологічні погляди (що підтверджується особистим листуванням підозрюваного) та на теперішній час збройні сили Російської Федерації продовжують ведення агресивної війни проти України, у зв`язку з чим наявні обґрунтовані підстави вважати, що він, знаходячись на свободі, може продовжити поширювати інформацію про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, інформація про що не розміщується у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та іншими уповноваженими державними органами, з метою подальшого надання такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України. У зв`язку з викладеним, до підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість злочину та суворість покарання, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також враховуючи, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні, зазначивши, що жоден більш з м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати домашній арешт. Також підрзрюваний заявив у судовому засіданні, що під час затримання до нього було застосовано фізичну силу, йому були спричинені тілесні ушкодження та погрози.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні підтримала позицію свого підзахисного, просила відмовити, оскільки підозра не обґрунтована, викладені в ній обставини не мають належного доказування. Крім того, зазначені в клопотанні ризики жодним чином не підтверджені. Також просила суд зобов`язати ДБР здійснити перевірку обставин за фактом порушення прав підозрюваного працівниками СБУ, які здійснювали на нього фізичний, психологічний вплив під час затримання та після такого.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також продовжити свою протиправну діяльність. Вказані ризики знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, відсутність постійного місця роботи та тісних соціальних зв`язків, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також продовжити свою злочинну діяльність, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим у судовому засіданні.

Так, відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Що стосується заяви підозрюваного та вимоги захисника підозрюваного щодо направлення ухвали суду до ДБР та зобов`язання здійснити перевірку обставин, викладених підозрюваним щодо порушення його прав, то суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги.

Стаття 206 КПК України, яка регламентує загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, зобов`язує його забезпечити додержання прав особи, взятої під варту, в тому числі і в частині забезпечення їй права на доступ до медичної допомоги під час перебування під вартою, а ст. 55 Конституції України зазначає, що права і свободи людини та громадянина у випадку їх порушення захищаються саме судом.

Частиною 6 ст. 206 КПК України визначено, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Враховуючи наведене, слідчий суддя виходячи із загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, вважає за потрібне вжити передбачені законом заходи реагування, з метою перевірки відомостей викладених підозрюваним ОСОБА_5 та доручити Територіальному управлінню Державному бюро розслідувань (з дислокацією в м. Полтава) перевірити факти викладені підозрюваним ОСОБА_5 щодо застосування до нього недозволених методів слідства працівниками Служби Безпеки України в Дніпропетровській області під час його затримання та вжити заходів для проведення відповідної перевірки зазначених фактів та про результати такої перевірки повідомити суд, підозрюваного та захисника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 8 червня 2024 року, без визначення застави.

Доручити Територіальному управлінню Державному бюро розслідувань (з дислокацією в м. Полтава) перевірити факти викладені підозрюваним ОСОБА_5 щодо застосування до нього недозволених методів слідства працівниками Служби Безпеки України в Дніпропетровській області під час його затримання та вжити заходів для проведення відповідної перевірки зазначених фактів та про результати такої перевірки повідомити суд, підозрюваного та захисника.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1