Справа №359/9612/23
Провадження №1-кп/359/285/2024
У Х В А Л А

6 березня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , їх захисника адвоката ОСОБА_10 , перекладача ОСОБА_11 ,

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією та використанням системи дистанційного зв`язку ВКЗ в кримінальному провадженні №0000005, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України,

щодо вчинення ними кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255-1, ч.4 ст. 189 КК України,

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Республіки Азербайджан,

щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 255-1, ч.4 ст. 189 КК України, -

розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_12 про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 255-1, ч. 4 ст. 189 КК України.

Прокурор в судовому засіданні подала письмове клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те що останній, під час дії, обраного щодо нього, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту порушив встановлені ухвалою суду від 04.12.2023 року обов`язки. Під час його перевірки за місцем проживання ОСОБА_9 був відсутній 13.12.2023, 16.12.2023, 03.01.2024, 06.01.2024, 12.01.2024 та 13.01.2024, що було зафіксовано особами, на яких покладено обов`язок перевірки дотримання обвинуваченим умов запобіжного заходу. Окрім того, мати обвинуваченого ОСОБА_9 надала працівникам поліції пояснення щодо відсутності її сина за місцем мешкання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_8 , при розгляді клопотання прокурора, поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора також заперечували.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 p. N 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, терміном до 25.08.2023 включно з визначенням обов`язків, які підозрюваний зобов`язаний неухильно дотримуватися.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2023 року ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання в АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 год. по 06.00 год., строк дії ухвали до 24.00 год. 02.02.2024.

Під час дії вказаної ухвали встановлено порушення ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків, зокрема, під час його перевірки за місцем проживання ОСОБА_9 неодноразово був відсутній, у зв`язку з чим працівниками поліції були складені адміністративні протоколи щодо притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за вказані порушення.

Окрім того, 20.01.2024 мати обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_13 надала працівникам поліції свої письмові пояснення щодо відсутності її сина за місцем мешкання, зазначивши, що ОСОБА_9 попав під вплив інших осіб, яких вона не знає, близько місяця-півтора не ночував дома. Вона особисто неодноразово повідомляла сину про те, щоб він з`явився до дільничного.

Більш того, суд звертає увагу, що дати судових засідань були визначені та узгоджені за участю обвинуваченого та його захисника, в той же час, ОСОБА_9 в судові засідання неодноразово не з`являвся, у зв`язку з чим до нього двічі застосовувались примусові приводи, про що свідчать ухвали суду від 05.02.2024 та 13.02.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Обираючи відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна та особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а відтак наявні всі підстави вважати, що без подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_9 під страхом отримання максимального покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, що цілком обґрунтовує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, оскільки з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, які надали органу досудового розслідування та можуть надати суду показання, що підтверджують причетність останнього до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, а отже є достатньо підстав вважати, що без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, що свідчить про ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи зазначені вище обставини, беззаперечною і високою є імовірність перешкоджання обвинуваченим ОСОБА_9 кримінальному провадженню іншим чином у зв`язку з відсутністю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, слід прийти до висновку, що обрання ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу може призвести до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

Ураховуючи також те, що ОСОБА_9 неодноразово порушив умови застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вищезазначені ризики є цілком обґрунтованими.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним вище ризикам.

Тримання ОСОБА_9 під вартою сприятиме забезпеченню кримінального судочинства та правопорядку, а досягнення таких цілей становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

З огляду на це, суд вважає допустимим обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою строком на 60 діб, без права внесення застави, оскільки злочин, в якому обвинувачуються останній, передбачений ст. 255-1 КК України (п.4 ч. 4 ст.183 КПК України).

З цього приводу, клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 31, 35, 177-194, 290, 291, 314, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_12 задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб без визначення розміру застави.

Термін дії ухвали суду становить до 24.00 год. 04.05.2024 року.

Обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , взяти під варту в залі суду.

Ухвала суду про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали суду безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 08.03.2024 року.

Головуючий : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3