Справа № 212/1624/24
У Х В А Л А

про арешт майна

29 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000229 від 14.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд слідчого судді надійшло клопотання прокурора процесуального керівника у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000229 від 14.02.2024 р. за ч.1 ст.307 КК України про накладення арешту, з метою забезпечення збереження речових доказів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділенням ВП №3 Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000229 від 14 лютого 2024 року за правовою кваліфікацією ч.1 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000229 встановлено, 14.02.2024 до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення на лінію 102 про те, що працівниками поліції було зупинено автомобіль, марки «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_1 по вул. (Коротченка), Миколи Світальського, на проїжджій частині, неподалік будинку 1А в Покровському районі міста Кривого Рогу, де у пасажира ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявили пакетики з білою речовиною в кількості 30 штук, які він зберігав з метою збуту. (ЄО3816 від 14.02.2024).

15.02.2024 в рамках даного кримінального провадження було проведено обшук автомобілю марки «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_1 , в ході обшуку вищезазначеного автомобілю за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено наступне майно, яке має значення речового доказу та за яким планується проведення ряд судових експертиз а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобілю «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_1 , яке опечатано до пакету НПУ CRI1142679, автомобіль «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_1 , НОМЕР_3 в кузові сірого кольору 1997 року випуску, об`єм двигуна 1498, ключі від Т/З «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_4 , опечатані до пакету НПУ RIC2227942, мобільні телефони в загальній кількості 11 шт.: Iphone-11 в корпусі темного кольору та чохлі з сім картою оператора мобільного зв`язку Київстар, Nokia ІМЕІ: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з абонентським номером НОМЕР_7 , моб. тел. VЕRTU ІМЕІ: НОМЕР_8 з абонентським номером НОМЕР_9 , моб.тел. марки «Samsung» в корпусі темно-синього кольору (не вмикається), моб.тел. РОСО в корпусі темного кольору в чохлі, моб,тел. ІМЕІ: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , моб.тел. НОМЕР_12 (не вмикається), моб.тел. в корпусі сірого кольору з пошкодженим корпусом та розбитим екраном, моб.тел. Redmi з розблокуванням графічного паролю L в корпусі сірого кольору з номером НОМЕР_13 ІМЕІ: НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , моб.тел. Redmi, кришка на мобільний телефон вилучені в пакет НПУ WAR1587706, грошові кошти купюрами по 500 гривень та 1000 грн. загальною сумою 11000 грн., вилучені до пакету НПУ Ric2227940, 250 доларів США купюрами 2 по 100 1 купюра 50, вилуч. до пакету НПУ CRI1142669, сліп пакети з речовиною білого кольору (різни розміром) в кількості 29 шт., вилучені до пакету НПУ RIC2227943, сліп пакет з речовиною білого кольору вилучено до пакету НПУ CRI 142683, предмет схожий на ніж, вилучено до пакету НПУ RIC2227941, предмет схожий на ніж (штик-ніж) у чохлі, вилучений до пакету НПУ RIC 2227950, предмети схожі на патрони калібру 7,62х54 в кількості 13 шт., вилучено до пакету НПУ CRI1142684, предмети схожі на патрони калібру 5,45 в кількості 26 шт., вилучені до пакету НПУ CRI 1142685, змиви рук осіб лівої та правої долоні а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , які поміщено та опечатано до паперових конвертів, змиви із згортку поліетиленових пакетів з речовиною білого кольору, змив з рукоятки та леза з предмета схожого на ніж, змив з рукоятки та леза предмета схожого на ніж (штик-ніж у чохлі), змив з предмета схожого на патрон калібру 5,45, змив з предмету схожого на патрон калібру 7,62х54, які також поміщено та опечатано до паперових конвертів, чистий зразок, який також поміщено до паперового пакету.

Прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на:

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобілю «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_1 , де зазначено власника ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_2 , яке було вилучене у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_3 , яке опечатано до пакету НПУ CRI1142679;

-автомобіль «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_1 , VINKLATF19Y1VB132026 в кузові сірого кольору 1997 року випуску, об`єм двигуна 1498, який належить ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_2 за правом власності згідно свідоцтва НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 та його було вилучено вказаний транспортний засіб та ключі від Т/З «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_4 , вилучені у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які опечатані до пакету НПУ RIC2227942;

-мобільні телефони в загальній кількості 11 шт.: Iphone-11 в корпусі темного кольору та чохлі з сім картою оператора мобільного зв`язку Київстар, вилучений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_4 ; мобільний телефон Nokia ІМЕІ: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з абонентським номером НОМЕР_7 вилучений у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає: АДРЕСА_5 , моб. тел. VЕRTU ІМЕІ: НОМЕР_8 з абонентським номером НОМЕР_9 , вилучений у ОСОБА_6 , моб.тел. марки «Samsung» в корпусі темно-синього кольору (не вмикається) вилучений у ОСОБА_6 , моб.тел. РОСО в корпусі темного кольору в чохлі, моб тел. ІМЕІ: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 вилучений у ОСОБА_6 , моб.тел. НОМЕР_12 (не вмикається) вилучений у ОСОБА_6 , моб.тел. в корпусі сірого кольору з пошкодженим корпусом та розбитим екраном вилучений у ОСОБА_6 , моб.тел. Redmi з розблокуванням графічного паролю L в корпусі сірого кольору з номером ІМЕІ: НОМЕР_14 , НОМЕР_15 вилучений у ОСОБА_6 , моб.тел. Redmi вилучений у ОСОБА_6 , кришка на мобільний телефон вилучена у ОСОБА_6 вилучені в пакет НПУ WAR1587706,

-грошові кошти купюрами по 500 гривень та 1000 грн. загальною сумою 11000 грн., вилучені у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучені до пакету НПУ RІС2227940;

-250 доларів США купюрами 2 по 100 1 купюра 50, вилучені у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до пакету НПУ CRI1142669,

-предмет схожий на ніж вилучений у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пакету НПУ RIC2227941;

-предмет схожий на ніж (штик-ніж) у чохлі, вилучений у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до пакету НПУ RIC 2227950.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити за підстав викладених у клопотанні, зазначив що вилучені речі мають значення для кримінального провадження, оскільки зберегли на собі сліди злочину, містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються кримінальним провадженням, окрім того, може бути використаний для забезпечення відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, тобто містять ознаки, зазначені в ст. 98 КПК України.)

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також слідчий суддя застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, суд повинен з`ясувати мету, правову підставу для накладення арешту на майно та врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом».

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Абзацом 2 ч.10 ст.170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000229 від 14.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 .

В судовому засіданні слідчий суддя встановив, що майно на яке прокурор просить наплести арешт належить, в тому числі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Зокрема, при виявленні та вилученні рухомих речей, у тому числі і тих, які не підлягають державній реєстрації, мають враховуватися дія презумпції права власності за особою, яка володіє (реально панує, здійснює фактичний контроль над річчю corpus possessionis); спростування вказаної презумпції можливе за наявності беззаперечних доказів чи їх сукупності (рішення суду щодо визнання права власності за іншою особою, письмові докази, дата складання, яких мала місце до моменту вилучення та не викликає сумнівів, матеріали фото-, відеофіксації, речові докази тощо); показання свідків та пояснення зацікавлених осіб за умови обов`язкової письмової форми правочину не мають братися до уваги при вирішенні питання про спростування зазначеної презумпції; пояснення сторін оцінюються у співставленні із фактичними обставинами та наданими доказами.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що метою накладення арешту є забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів, оскільки таке майно відповідає ознакам ст. 98 КПК України. Водночас, слідчий суддя вважає, що прокурором до клопотання про арешт майна належних та достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин не додано.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність: - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що арешт майна лише з мотивів винесення постанови про визнання його речовим доказом без доведення достатності доказів необхідності забезпечення збереження речового доказу не узгоджується з положеннями законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2021 (провадження № 11-410сап20).

Будь-яких доказів на підтвердження факту причетності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобілю «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_1 , автомобіль «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_1 , НОМЕР_3 в кузові сірого кольору 1997 року випуску, мобільні телефони в загальній кількості 11 шт., грошові кошти купюрами по 500 гривень та 1000 гривень загальною сумою 11000 гривень; 250 доларів США купюрами 2 по 100 1 купюра 50 до незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, до клопотання не долучено.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини (далі по тексту ЄСПЛ) як джерело права.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини передбачено ст. 9 ч. 5 КПК України.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Амюр проти Франції" , "Колишній король Греції та інші проти Греції" , "Малама проти Греції" , "Україна-Тюмень проти України", "Спорронг та Льонрот проти Швеції" констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію "законів". Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

За вищевикладених обставин клопотання прокурора про арешт свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобілю «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_1 , автомобіль «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_1 , НОМЕР_3 в кузові сірого кольору 1997 року випуску, мобільні телефони в загальній кількості 11 шт., грошові кошти купюрами по 500 гривень та 1000 гривень загальною сумою 11000 гривень; 250 доларів США купюрами 2 по 100 1 купюра 50, є необґрунтованим, а отже задоволенню не підлягає в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

Постановив:

Клопотання Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити частково.

Накласти арешт на наступне майно:

-предмет схожий на ніж, що вилучений у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та поміщений до пакету Національної Поліція України RIC 2227941;

-предмет схожий на ніж (штик-ніж) у чохлі, що вилучений у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до пакету Національної Поліція України RIC 2227950 із забороненою власникам та уповноваженим особам користуватися, розпорядження та відчуження вищевказаного майна.

У задоволенні клопотання про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобілю «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_1 , автомобіль «DAEWOO NEXIA» д.н НОМЕР_1 , НОМЕР_3 в кузові сірого кольору 1997 року випуску, мобільні телефони в загальній кількості 11 шт., грошові кошти купюрами по 500 гривень та 1000 гривень загальною сумою 11000 гривень; 250 доларів США купюрами 2 по 100 1 купюра 50, відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1