Справа № 303/2381/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.06.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження 11-сс/4806/207/24 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2024.
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю на строк 02 (два) місяці, а саме до 15.05.2024 включно, щодо:
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з місця фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у в січні 2024 ОСОБА_7 , виявив за місцем проживання сумку, в якій знаходились вибухові пристрої та боєприпаси, які невстановлена досудовим розслідуванням особа залишила в будинку ОСОБА_7 . В подальшому з метою незаконного збагачення, ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, зберігав з метою збуту, за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 вибухові пристрої та боєприпаси, з яких, попередньо домовившись про зустріч 05.03.2024 з ОСОБА_8 в с. Дерцен Мукачівського району, передав останньому дві гранати, які згідно довідки про категорію вибухонебезпечності являється ручною гранатою типу РГД-5 з маркуванням Г э-6-89 Т, і є вибуховими пристроями та за які одержав від ОСОБА_8 раніше обумовлену суму грошових коштів в розмірі 4000 грн.
Крім того, ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою незаконного збагачення, попередньо домовившись про зустріч 14.03.2024 з ОСОБА_8 в с. Дерцен Мукачівського району, біля 11 год передав останньому дві гранати які згідно довідки про категорію вибухонебезпечності являється ручною гранатою типу РГД-5 з маркуванням Г э-6-89 Т, є вибуховим пристроєм, реактивну протитанкову гранату яка згідно довідки про категорію вибухонебезпечності являється реактивною протитанковою гранатою РПГ-22, з маркування РПГ-22, 11-2-86, ОКФ ВП-22, 11-3-85, 1-86-К, 7/1 ТР В/А, два магазини з набоями в кількості 59 штук калібру 7,62 мм, за які одержав від ОСОБА_8 раніше обумовлену суму грошових коштів в розмірі 5000 грн.
14.03.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 15.03.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
Необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового слідства з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним, може незаконно впливати на свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
В ухвалі слідчий суддя зазначила, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що є тяжким злочином у відповідності до положень ст. 12 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Слідчий суддя, на підставі наявних матеріалів, доданих до клопотання встановила, що органом досудового розслідування доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Водночас, на переконання слідчого судді, матеріали клопотання не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 . Враховуючи те, що органом досудового розслідування не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя прийшла до висновку, що відносно ОСОБА_7 слід застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт без застосування електронного засобу контролю строком на два місяці, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не взяла до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і те, що підозрюваний ОСОБА_7 ніде не працює, осіб, які би поручилися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та які викликають довіру до суду, не встановлено, він раніше судимий. Слідчий суддя не врахувала суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, що могло у подальшому призвести до непоправних тяжких наслідків.
На підставі вищенаведеного, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням максимального розміру застави.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника, неявка яких не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Також приймається до уваги заява прокурора про можливість розгляду апеляційної скарги без його участі.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2024 відповідає.
14.03.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 15.03.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
15.03.2024 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю на строк до 15.05.2024.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього такого запобіжного заходу та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.
Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.
Колегія суддів уважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшла вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя поклала на ОСОБА_7 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання нею процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з місця фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.
На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.
При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до
підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, немає.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.
Крім того, колегія суддів приймає до уваги і те, що 15.05.2024 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено вирок, яким ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки та на підставі ст. 75 цього ж Кодексу звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 02 (два) роки.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді не має, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2024 щодо ОСОБА_6 , - без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді