Справа № 446/1033/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2024 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

потерпілої ОСОБА_6 ;

представника потерпілої ОСОБА_7 ;

перекладача ОСОБА_8 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2024 за №0000079 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , поляка, громадянина Республіки Польща, уродженця села Скужець гміни Скужець Седлецького повіту Мазоведського воєводства Республіки Польща, водія підприємства «Firma Transportowo-Handlowa « ІНФОРМАЦІЯ_2 », проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на території України раніше не судимого, одруженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2024 року близько 06 години 10 хвилин ОСОБА_4 (Jastrzкbski Zbigniew Jan), керуючи автопоїздом в складі з сідловим тягачем марки «Scania» моделі «N323» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепом «SCHMITZ» реєстраційний номер НОМЕР_2 рухаючись ним по автодорозі М-06 сполученням «Київ-Чоп» 509 км + 317 м, що неподалік села Дідилів Львівського району Львівської області в напрямку міста Львів, всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушив вимоги чинних розділів «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме: не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» Розділу 34 «Дорожня розмітка», грубо порушив вимоги пункту 1.2 Правил, яким визначено що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів, пункту 1.5 Правил, яким визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, підпункту «б» пункту 2.3 Правил, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, без причин технічного характеру, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автопоїздом в складі з вантажним сідловим тягачем марки «КАМАЗ» моделі «65116» реєстраційний номер НОМЕР_3 та напівпричепом марки «СЗАП» моделі «95171» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався в напрямку міста Київ.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої поєднаної травми в вигляді дрібновогнищевих крововиливів в м`яких оболонках лівої півкулі головного мозку, закритого прямого перелому 9-го ребра ліворуч з крововиливами в ліву легеню, крововилив в стінку сечового міхура, перелому лівої стегнової кістки, переломів обох кісток лівої гомілки, переломів обох кісток правої гомілки, перелому правого надколінка, множинних ран підборіддя, шиї, нижніх кінцівок, множинних саден нижніх кінцівок, синця в ділянці правого гомілково-ступневого суглоба, яка ускладнилась двобічними пневмотораксами, набряком мозку та гіповолемічним шоком від яких 16 березня 2024 року ОСОБА_6 помер у медичному закладі.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху вчинене особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Під час допиту обвинувачений суду пояснив, що 15.03.2024 він рухався з міста Києва у напрямку до кордону з територією Республіки Польща. Орієнтовно о 06:00 год ранку він, будучи поблизу с. Дідилів Львівського району Львівської області захотів дістати напій, який був у нього в холодильнику, а тому відволікся від дорожньої обстановки. В результаті цього, керований ним транспортний засіб автопоїзд виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся із зустрічним транспортним засобом автопоїздом під керуванням потерпілого. Після зупинки транспортних засобів він не міг одразу вийти з кабіни автомобіля через її ушкодження, а коли вийшов, то побачив, як біля автомобіля потерпілого вже було двоє сторонніх людей, які намагалися надати йому допомогу. Згодом приїхала карета швидкої медичної допомоги, яка забрала потерпілого.

Також обвинувачений пояснив, що він усвідомлює результати вчиненого ним, щиро шкодує і просить вибачення у родини потерпілого. На даний час він відшкодував усі завдані збитки та шкоду і у них немає претензій до нього, а тому просив обрати йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою потерпілого і про подію вона дізналася з телефонного дзвінка у якому їй повідомили, що її брат потрапив у ДТП в Львівській області. Вказала, що її брат помер у лікарні від отриманих травм так і не прийшовши до себе. Потерпіла пояснила, що їй справді відшкодована завдана моральні і матеріальна шкода і у неї немає претензій до обвинуваченого. Вона просила суд не карати обвинуваченого реальним строком покарання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор і потерпіла сторона, також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали справи щодо речових доказів і процесуальних витрат, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху вчинене особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що він є іноземцем, громадянином Республіки Польща, раніше не судимий на території України, одружений, офіційно працевлаштований, за місцем праці характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та відповідає загальним засадам призначення покарання і не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, необережну форму вини, особу винного, його ставлення до наслідків вчиненого, факт повного відшкодування шкоди, позицію прокурора, який не наполягає на реальному покаранні обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 1 ст. 76 КК України.

Застосовуючи положення статті 75 та статті 76 КК України, з врахуванням того, що обвинувачений є іноземцем, суд керуються положеннями частини 5 статті 3 КК України, відповідно до яких Закони України про кримінальну відповідальність повинні відповідати положенням, що містяться в чинних міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Водночас, Договором про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах укладеним між Україною та Республікою Польща 24.05.1993 і який ратифіковано Постановою ВР N 3941-XII від 04.02.1994 у частині 1 статті 82 вказано, що Договірні Сторони зобов`язуються взаємно за клопотанням, згідно з положеннями цього Договору, переймати виконання рішень, що набрали законної сили, які винесені судами однієї Договірної Сторони стосовно громадян іншої Договірної Сторони, про покарання у вигляді позбавлення волі або застосування забезпечуючих заходів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що виконання покарання у виді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку, визначеного судом України відносно громадянина Республіки Польща може бути виконано як на території України так і на території Республіки Польща.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений згідно з ухвалами слідчої судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.03.2024 та від 18.03.2024 - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати у справі на проведення відповідних експертиз необхідно стягнути з обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого суд вважає за необхідне змінити з огляду на таке.

Обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою відповідно до вжитого щодо нього запобіжного заходу. Такий запобіжний захід судом було обрано з огляду на наявність двох ризиків, які передбачені у п. 1 та п. 4 частини 1 статті 177 КПК України (ризик переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема ігноруванням викликів суду).

Оскільки судом ухвалено вирок у даній справі, а обвинувачений виконав свої процесуальні обов`язки у судовому засіданні, то суд вважає, що ризики, які існували на момент обрання та продовження запобіжного заходу змінились і такі полягають лише у забезпеченні можливості апеляційного перегляду вироку суду та його виконанню, а тому застосування такого суворого запобіжного заходу не може бути виправданим.

А відтак, враховуючи застосоване судом покарання, яке не є пов`язане з реальним позбавленням волі, суд вважає за доцільне зміни раніше обраний запобіжний захід з тримання обвинуваченого під вартою на особисте зобов`язання, яке може бути виконано обвинуваченим з огляду на наявність у нього місця тимчасового проживання на території Львівської області відповідно до договору оренди, який укладено 25.03.2024 в інтересах обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ) визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи.

Обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Зобов`язати ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, виконувати наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатись за межі Львівської області без дозволу на те суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

У відповідності до ч. 1 ст. 377 КПК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази:

- автопоїзд в складі сідлового тягача марки «Scania» моделі «S500» реєстраційний номер НОМЕР_5 та напівпричіпу марки «Schmitz Cargobull» моделі «SCB*S3» реєстраційний номер НОМЕР_6 повернути володільцю ОСОБА_4 ;

- автопоїзд в складі сідлового тягача марки «Камаз» моделі «65116» реєстраційний номер НОМЕР_3 та напівпричіпу марки «СЗАП» моделі «95171» реєстраційний номер НОМЕР_4 повернути власнику ТзОВ «Земля і Воля».

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.03.2024 та від 18.03.2024 скасувати після набрання вироком законної сили.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування у загальному розмірі 17 038,80 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 17.05.2024.

Суддя ОСОБА_1