Справа № 550/604/24
Провадження № 1-кп/550/76/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року смт.Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ( у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 ( у режимі відеоконференції),

потерпілої ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000145 від 02.03.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Жолимбет, Шортандинський район, Цілиноградська область, Казахстан, українця, громадянина України, освіта вища, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться під вартою в ДУ «Полтавська установа виконання покарань ( АДРЕСА_2 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України

в с т а н о в и в:

В провадженні Чутівського районного суду Полтавської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 115 КК України стосовно ОСОБА_3 .

Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши про те, що ризики, встановлені при обранні запобіжного заходу, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України(переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення речей та документів, незаконний вплив на учасників провадження), продовжують існувати. При цьому інші запобіжні заходи стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , на думку прокурора, не можливо застосувати, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення та попередження подальшої злочинної діяльності останнього.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання.

Потерпіла в судовому засіданні підтримала думку прокурора.

Обвинувачений, з думкою якого погодився захисник, заперечували проти задоволення клопотання прокурора. При цьому захисник вказав, що перелічені прокурором ризики, окрім тяжкості злочину відсутні, а ОСОБА_3 є хворою людиною(два інсульта) тому просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що сприятиме виконанню останнім його процесуальних обов`язків та зекономить державні кошти, призначені для утримання його під вартою.

Розглянувши вказане клопотання прокурора, заслухавши думку учасників, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання про обрання запобіжного заходу повинно містити: короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу з урахуванням конкретних обставин справи.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини та положення ч.1 ст. 178 КПК України при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так з клопотання вбачається, що 02 березня 2024 року о 03 годині 49 хвилині з територіального центру «102» надійшло повідомлення від працівників екстреної медичної допомоги про те, що в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 , в будинку на ліжку виявлено труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі слідами насильницької смерті.

02 березня 2024 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за №0000145, попередня кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що в ніч на 02 березня 2024 року, точного часу не встановлено, між ОСОБА_3 та його знайомою ОСОБА_7 , під час спільного розпивання спиртних напоїв у будинку ОСОБА_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, під час якої ОСОБА_3 вирішив умисно заподіяти смерть ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 , тобто на умисне, протиправне заподіяння їй смерті, посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, ОСОБА_3 , в ніч на 02 березня 2024 року, точного часу не встановлено, перебуваючи в житловій кімнаті даного будинку, що розташований за вищевказаною адресою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, маючи на меті заподіяти смерть ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, руками почав наносити удари по обличчю та тулубу потерпілої. У подальшому, діючи умисно, руками почав здавлювати шию ОСОБА_7 , в результаті чого від механічної асфіксії, внаслідок задушення, потерпіла перестала подавати ознаки життя та померла.

У результаті умисних злочинних дій ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_7 померла. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №204 від 02 березня 2024 року, причиною смерті ОСОБА_7 стала асфіксія, удавлення та задушення з метою убивства чи нанесення ушкодження.

Судом встановлено, що прокурором у клопотанні та в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

З огляду на викладене, враховуючи, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, суд вважає, що прокурором у клопотанні та в судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому, суд враховує положення п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, яким визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, яке в т. ч. інкримінується ОСОБА_3 , передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Окрім того, наявний ризик впливу на свідка, який разом із обвинуваченим та померлою ОСОБА_7 вживали алкогольні напої, оскільки обвинувачений знайомий з даною особою і має з нею дружні відносини, що потенційно може призвести до зміни показів свідка при її спілкуванні з обвинуваченим до допиту свідка в судовому засіданні.

У свою чергу, ризик знищення або спотворення речей та документів, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України - відсутній, так як всі речові докази були зібрані на досудовому розслідуванні і зафіксовані відповідним процесуальним чином.

Також, суд вважає, що на даний час прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбачених п. п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому обвинуваченому слід продовжити міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених ст. 177 КПК України, суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, приймає до уваги: наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення; строк покарання, що йому загрожує у разі доведеності вини; особу підозрюваного, який офіційно не працює; не одружений; раніше не судимий, що свідчить про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і для їх запобігання застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, тому відносно ОСОБА_3 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Також Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Посилання захисника підозрюваного на фізичний стан обвинуваченого та відсутність наміру ухилятися від слідства та суду на час розгляду клопотання прокурора не зменшує суспільну небезпечність обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства, суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави згідно ч.4 ст.183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372 КПК України суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» строком на 60 діб, тобто до 25 липня 2024 року (включно) без права внесення застави.

Копію ухвали направити до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» для долучення до матеріалів особової справи.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8