Дата документу 01.07.2024 Справа № 334/4090/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4090/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/387/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 липня 2024 року включно, з визначенням розміру застави в сумі 242240 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 12 вересня 2022 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитись від проходження військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у дезертирстві, тобто самовільному залишенню місця служби з метою ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

6 жовтня 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000721 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (а.с. 8).

Постановою слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 17 травня 2024 року перекваліфіковано кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000721 від 6 жовтня 2022 року з ч. 5 ст. 407 КК України на ч. 4 ст. 408 КК України (а.с. 93-95).

17 травня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України (а.с. 101-103).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначив про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та незаконною, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_6 раніше не судимий, не перебуває на обліку в психоневрологічній та наркологічній установах, страждає тяжким захворюванням - хронічним вірусним гепатитом С, період вираженої біохімічної активності, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №983, потребує в довгострокову, інтенсивному лікуванні, яке він не зможе отримувати у повному обсязі в місцях позбавлення волі, має постійне місце проживання, де зареєстрований.

Зазначає, що ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від органів слідства та суду, перешкоджати встановленню істини по справі або продовжувати злочинну діяльність.

Вважає, що даний запобіжний захід є занадто суворим і до підозрюваного можливо застосувати більш м`який захід, не пов`язаний з обмеженням волі, оскільки ризики, на які посилається слідчий та прокурор, не підтверджуються.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу без доповнень та просила її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні, 17 травня 2024 року йому було повідомлено про підозру, та з цього часу він не переховувався від органу досудового розслідування, на свідків не впливав.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існує, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних для кримінального провадження обставин, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених в статті 178 КПК України.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків обумовлюється тим, що свідки у даному кримінальному провадженні разом з ОСОБА_6 проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить для останнього умови для здійснення ним впливу на свідків, які вказують на нього, як на особу, яка вчинила злочин, у тому числі шляхом залякування або вмовлянь, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує ігнорування підозрюваним встановлених законодавством України вимог щодо порядку несення військової служби та те, що підозрюваному ОСОБА_6 інкримінується кримінальне правопорушення, яке має триваючий характер, що вказує на високу суспільну небезпечність підозрюваного та може свідчити про вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Відтак, на думку апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані та підтверджені, а доводи сторони захисту з приводу відсутності таких ризиків є непереконливими.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, не перебуває на обліку в психоневрологічній та наркологічній установах, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

Крім того, неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі вказують і норми ч. 8 ст. 176 КПК України, які передбачають застосування під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються в тому числі у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 КК України виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що навіть за відсутності даних, які б свідчили на даний час про такий стан здоров`я ОСОБА_6 , що унеможливлює утримання його в умовах слідчого ізолятору, відреагувати на доводи апеляційної скарги щодо стану здоров`я підозрюваного (вірусний гепатит С) та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати обстеження підозрюваного ОСОБА_6 , та за потреби забезпечити належне лікування останнього.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 206, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2024 року, якою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 липня 2024 року включно, з визначенням розміру застави в сумі 242240 грн., залишити без змін.

Доручити начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати обстеження стану здоров`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати медичну допомогу в необхідному обсязі.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4