Справа № 513/346/24
Провадження № 1-кп/513/80/24
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року Саратський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в режимі відеоконференції з ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001536 від 31 грудня 2023 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл Одеської області, громадянина України, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 травня 2024 року за ч.4 ст. 185, ст. 71 КК України до п`яти років двох місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 30 грудня 2023 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, під час дії воєнного стану на території держави, який був введений з 07.03.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 26.03.2022 Указ Президента України від 14.03.2022 року №133/2022, затверджений Законом України від 15.03.2022 №2119- ІХ, з 25.04.2022 Указ Президента України від 18.04.2022 року №259/2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 №2212- ІХ, з 22.05.2022 Указ Президента України від 17.05.2022 року №341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 №2263- ІХ, з 23.08.2022 Указ Президента України від 18.08.2022 року №573/2022, затверджений Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, з 21.11.2022 Указ Президента України від 07.11.2022 року №757/2022, затверджений Законом України від 16.11.2022 №2738- ІХ, з 19.02.2023 Указ Президента України від 06.02.2023 року №58/2023, затверджений Законом України від 11.02.2023 №2915- ІХ, з 20.05.2023 Указ Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затверджений Законом України від 02.05.2023 №3057- ІХ, з 18.08.2023 Указ Президента України від 26.07.2023 №457/2023, затверджений Законом України від 27.07.2023 №3275 ІХ, з 16.11.2023 Указ Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затверджений Законом України від 09.11.2023 №3429- ІХ, переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та особистого збагачення, з корисливих мотивів, перебуваючи біля продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , користуючись тим, що його дії ніким не будуть помічені, шляхом вільного доступу, таємно умисно викрав спортивний велосипед марки «GRADIENT ароllo» чорного кольору, який був припаркований біля магазину, вартістю 5 500,00 грн, належний ОСОБА_5 З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду кримінального провадження була повідомленою, в порядку та строки визначені ст. 135 КПК України, до суду подала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності. Претензій морального та матеріального характеру не має, просить міру покарання призначити за законом.

З урахуванням положень ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд заслухавши думку учасників судового провадження, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого.

Суд визнав за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро зізнався, надав суду показання у відповідності з встановленими обставинами зазначеними у обвинувальному акті, згодився з обсягом здобутих по справі доказів і не оспорював їх, а також визнав не доцільним дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України та приймаючи до уваги, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, зміст цих обставин вказаними особами розуміється правильно, сумнівів стосовно добровільності та істинності їх позиції у суду немає, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, а саме: постанови про приєднання речових доказів, а також матеріалів які характеризують особу обвинуваченого, що узгоджується з ч.3 ст.349 та ст.351 КПК України.

Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того дане рішення повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R(87)18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини його провина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

-постановою ст. слідчого відділення №1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про приєднання предметів до провадження як речових доказів від 31 грудня 2022 року, відповідно до якої спортивний велосипед «GRADIENT ароllo» чорного кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001536 від 31 грудня 2023 року;

-ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 січня 2024 року про накладення арешту на велосипед марки «GRADIENT ароllo» чорного кольору, належний ОСОБА_5 , та розпискою ОСОБА_5 від 31 грудня 2023 року про отримання на відповідальне зберігання від працівників поліції велосипеду марки «GRADIENT ароllo» чорного кольору, який був викраденим ОСОБА_4 ;

-постановою ст. слідчого відділення №1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про приєднання предметів до провадження як речових доказів від 10 січня 2024 року, згідно з якою в якості речового доказу у кримінальному провадженні №0001536 від 31 грудня 2023 року визнано DVD-R диск «Verbatim»із змістом відеофайлів з відео реєстратора, закріпленого на службовому транспортному автомобілі марки «Рено Сандеро», реєстраційний номер НОМЕР_1 , датованих на момент чергування працівниками СРПП ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області 30 грудня 2023 року та який поміщено до матеріалів кримінального провадження.

Інші докази по справі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, судом не досліджувалися, оскільки фактичні обставини справи та розмір матеріальних збитків ніким не оспорювався.

Дослідження судом за власною ініціативою доказів, які б підтверджували або спростовували певні обставини справи, - порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені п.3, п.15 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 р. № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» роз`яснено, що судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи досудового слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК України. Якщо суд встановить, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, то суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувального вироку.

Докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Дослідивши в сукупності всі докази надані сторонами кримінального провадження суд «поза розумним сумнівом» переконався що, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану.

У відповідності до вимог ст. 337 КПК України розглянувши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає, що підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті в частині зміни кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, не вбачається.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий, підлягає покаранню за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, спосіб його життя, дану на особу посередню громадську характеристику, не знаходиться на обліку у лікарів нарколога та психіатра, працює по найму, утриманців не має, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному об`ємі, даючи чіткі викривальні показання, критичного ставиться до скоєного, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину запевнення суду про недопустимість в подальшому вчинення злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Наведені вище обставини у своїй сукупності свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, а також про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності неможливо без його тривалої ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 має бути засуджений за вчинене кримінальне правопорушення до покарання у вигляді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ст. ч.4 ст.185 КК України.

Крім того, даний злочин ОСОБА_4 вчинив 31 грудня 2023 року, тобто до постановлення вироку від 10 травня 2024 року Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, яким його засуджено за ч.4 ст. 185, ст. 71 КК України до п`яти років двох місяців позбавлення волі, то остаточне покарання йому слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, із врахуванням ст.72 КК України.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України обвинуваченому судом не встановлено.

Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного кримінального правопорушення і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненим порушенням.

Відповідно до ст.ст.368, 374 КПК України, суд, ухвалюючи остаточне рішення за обвинувальним актом у виді призначення покарання, вирішує питання, зокрема, щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 січня 2024 року було накладено арешт на речові докази.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Долю речових доказів по даному провадженню слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349,369-371, 374 КПК України, суд,- У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарання, за цим вироком та вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 травня 2024 року, призначити ОСОБА_4 , остаточно до відбуття покарання, із врахуванням вимог ст.72 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років п`ять місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Зарахувати у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 04 квітня 2024 року по 12 червня 2024 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу не обирати. Цивільний позов у справі не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Скасувати арешт, накладений на речові докази, згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 січня 2024 року.

Речові докази по справі: спортивний велосипед «GRADIENT ароllo» чорного кольору вважати повернутим потерпілій; DVD-R диск «Verbatim»із змістом відеофайлів з відео реєстратора, закріпленого на службовому транспортному автомобілі марки «Рено Сандеро», реєстраційний номер НОМЕР_1 , датованих на момент чергування працівниками СРПП ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області 30 грудня 2023 року та який поміщено до матеріалів кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому.

Суддя ОСОБА_1