Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/3261/23
Провадження № 1-в/689/36/24
УХВАЛА

Іменем України

24 квітня 2024 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

представника філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання провідного інспектора Хмельницького районного сектору №10 філії Державної установи "Центр пробації" у Хмельницькій області ОСОБА_4 про звільнення від покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Ярмолинці, Хмельницького району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, не працевлаштованого, одруженого, на утримання має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25.01.2024 р. за ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 засуджений вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25.01.2024 р. за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт. В поданні зазначається, що за час перебування на обліку, ОСОБА_5 захворів на тяжке захворювання, що перешкоджає відбуттю покарання та є підставою для звільнення від відбування покарання на підставі ст. 84 КК України.

В судовому засіданні представник органу пробації, прокурор та засуджений подання підтримали.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25.01.2024 р. ОСОБА_5 був засуджений за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 27.02.2024 р.. 27.02.2024 р. ОСОБА_5 було постановлено на облік Хмельницького районного сектору №10 філії Державної установи "Центр пробації" у Хмельницькій області.

У відповідності до письмового зобов`язання засуджений зобов`язався додержуватися встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт. ОСОБА_5 отримав на руки направлення в селищну раду смт. Ярмолинці, згідно якого він повинен був приступити до виконання громадських робіт з 19.03.2024 р.. Ярмолинецькою селищною радою винесено розпорядження №27-о від 18.03.2024 р. про відбування ОСОБА_5 громадських робіт, та графік виходу на роботу на березень 2024 року.

З графіку виходу на роботу вбачається, що ОСОБА_5 належало виконувати роботи по прибиранню території.

Однак, згідно табелю виходу на роботу засудженого до громадських робіт Ярмолинецької селищної ради від 01.04.2024 р. у березні 2024 року ОСОБА_5 не відпрацював 36 годин громадських робіт з 36 годин за графіком. У письмових поясненнях від 25.03.2024 р. засуджений визнав, що замість відбування громадських робіт він неофіційно працював та надірвався, погано себе почував, але за медичною допомогою не звертався. Жодних доказів поважності причин невиконання громадських робіт у березні 2024 р. матеріали особової справи не містять.

Відповідно до довідки КП «Хмельницька інфекційна лікарня» від 02.04.2024 р. №186 ОСОБА_5 проходив амбулаторне обстеження з 26.03.2024 р. та з 02.04.2024 р. знаходиться на стаціонарному лікуванні в КП «Хмельницька інфекційна лікарня» з діагнозом хронічний вірусний гепатит С (ПЛР позитивний) стадія реплікації вірусу. Орган, який вніс подання, вважає, що внаслідок цього захворювання подальше виконання громадських робіт засудженим не можливе.

Згідно із ст. ст. 537, 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, зокрема питання про звільнення від покарання за хворобою, подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання за наявності підстав, передбачених ст. 84 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу, окрім психічної, тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п. 9 глави 2 розділу VII «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаний з позбавленням волі» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 272/5 від 31.01.2019 р. зазначено, що стосовно засудженого до громадських робіт, який згідно з висновком медико- соціальної експертної та спеціальної лікарської комісії під час відбування покарання визнаний особою з інвалідністю І або II групи, який після винесення судового рішення досяг віку та за наявності страхового стажу, встановлених статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» / віку, встановленого статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», засудженої до громадських робіт жінки, яка стала вагітною, а також у разі настання психічного розладу або іншої тяжкої хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання, уповноважений орган з питань пробації протягом трьох діб з моменту отримання медичного висновку; копії пенсійного посвідчення або копії посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Законів України «Про Державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» надсилає до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений до громадських робіт відбуває покарання, клопотання та особову справу для вирішення питання про звільнення такої особи від відбування покарання відповідно до ч. 3 ст. 37 КВК України, ч. 3 ст. 56 та ст. 84 КК України, при цьому до вирішення судом зазначеного питання відбування покарання припиняється.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбування покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 р., факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам пособі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 КВК України, якщо особа, засуджена до громадських робіт або обмеження волі, визнається особою з інвалідністю першої чи другої групи, орган чи установа виконання покарань вносить подання до суду про її дострокове звільнення. Разом з поданням до суду надсилається висновок медико-соціальної експертної та спеціальної лікарської комісії. Такий висновок не складався.

З рекомендацій у виписці №1150 вбачається, що виконання фізичної роботи засудженим є можливим не зважаючи на встановлений діагноз.

За таких підстав, суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання про звільнення від покарання через хворобу відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 84 КК України, ст. ст. 152, 154 КВК України, п. 6 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання провідного інспектора Хмельницького районного сектору №10 філії Державної установи "Центр пробації" у Хмельницькій області ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку з хворобою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1