Суддя ОСОБА_1
Справа № 635/7111/17
Провадження № 1-кп/644/241/24
УХВАЛА

Іменем України

27 лютого 2024 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000867 від 03.11.2015 по обвинуваченню:

ОСОБА_12 , 1977 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146; ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_13 , 1975 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146; ч. 2 ст. 364; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187; ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 382 КК України,

ОСОБА_14 , 1969 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_15 , 1975 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 у вчиненні низки кримінальних правопорушень у складі злочинної організації.

Прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Окрім того, існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, і застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

Захисник ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, обраного у відношенні його підзахисного ОСОБА_13 на особисте зобов`язання. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_13 сім років безпідставно утримується під вартою, усі проведені процесуальні дії та прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення є незаконними, а докази недопустимими, оскільки проводилися без процесуального керівництва з боку прокурора, тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для тримання обвинуваченого під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання обвинувачених під вартою підтримав, проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_10 заперечував і зазначив, що ризики, які існували на час застосування до підозрюваних запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є актуальними, на даний час не зменшилися та не перестали існувати.

Представник потерпілих ОСОБА_8 клопотання прокурора підтримав, просив їх задовольнити, проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_10 заперечував.

Обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 клопотання захисника ОСОБА_10 підтримали, клопотання прокурора вважали не обґрунтованими, просили відмовити в їх задоволенні, оскільки існування на теперішній час ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено, тривалий час перебування обвинувачених під вартою суттєво їх зменшив, а тому слід вважати, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу, суттєво зменшилися, а частина їх взагалі перестала існувати.

Вислухавши прокурора, представника потерпілих, обвинувачених та їх захисників, вивчивши матеріали судового провадження, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 необхідно відмовити. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Як вбачається з матеріалів судового провадження обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні низки тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень у складі злочинної організації. За вчинення інкримінованих їм правопорушень передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною 5 статті 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу враховується, в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців, постійного місця роботи, навчання; репутацію, його майновий стан; наявність судимостей; повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Матеріали судового провадження свідчать про наявність у кримінальному провадженні ризиків того, що, перебуваючи на волі, обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчинити інші злочини. Обґрунтованість цих ризиків полягає в тому, що після вчинення інкримінованих правопорушень обвинувачені залишали місце їх вчинення, переховувалися від органу досудового розслідування, а також те, що можливість призначення ним покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років може викликати загрозу їх втечі, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», відповідно до якого «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Крім того, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні трьох епізодів кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, які були вчинені протягом тривалого часу, що свідчить про стійку суспільно небезпечну поведінку обвинувачених та їх підвищену небезпеку для суспільства.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що на час вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_14 не працювали, офіційних джерел доходів не мали, що вказує про наявність ризику можливого вчинення ними інших корисних злочинів.

На теперішній час встановлення обставин справи та перевірка їх доказами триває, усі свідки не допитані, тому ризик можливого незаконного впливу на них з боку обвинувачених продовжує зберігатися.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для обрання та продовження обраних у відношенні обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання їх під вартою не перестали існувати і продовжують зберігатися, а саме: існує ризик того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у відношенні ОСОБА_13 у виді особистого зобов`язання, не зможе запобігти цим ризикам і забезпечити судовий розгляд кримінального провадження.

З урахуванням неможливості запобігання наявним ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання їх під вартою, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для скасування чи зміни обраних у відношенні обвинувачених запобіжних заходів на більш м`які та необхідність продовження дії раніше обраного у відношенні них запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд зазначає, що такий запобіжний захід, як тримання обвинувачених під вартою, спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку останніх і дієвість судового розгляду кримінального провадження. При цьому суд виходить, серед іншого, і з того, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якого свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 314 317, 342 345, 616 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання обвинувачених під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_13 на особисте зобов`язання відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор»: ОСОБА_12 , 1977 року народження, ОСОБА_13 , 1975 року народження, ОСОБА_14 , 1969 року народження, ОСОБА_15 , 1975 року народження, кожного на шістдесят днів, а саме, до 27 квітня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою, в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3