Номер провадження: 11-сс/813/405/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 року про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000921, внесеного до ЄРДР 26.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.361 КК України,

установив

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000921 від 26 серпня 2022 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 361 КК України про накладення арешту та накладено арешт на майно, вилучене 25.01.2023, в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 поміщено до спеціального пакету № PSP 1090590; системний блок марки «ASUS», в корпусі сірого кольору, SНОМЕР_3 опечатано та скріплено підписами понятих.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна - адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Апелянт посилається на те, що ухвала слідчого судді про накладення арешту є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає наступне:

- слідчий суддя розглянув клопотання слідчого без власника майна та його представника;

- клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 170 КПК України, а постанова про визнання вилучених речей речовими доказами взагалі необґрунтована;

- необґрунтованими є твердження слідчого про причетність ОСОБА_8 до будь-якого кримінального правопорушення;

- жодна дія ОСОБА_8 , викладена у клопотанні слідчого не відповідає за змістом ані описовій частині клопотання, ані відомостям з ЄРДР.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Заслухавши доповідача, представника власника майна-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно матеріалів судової справи, у провадженні СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000921 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 361 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.08.2022 року надійшли матеріали УПК в Одеській області ДКП НПУ за фактом несанкціонованого втручання в роботу комп`ютерів, автоматизованих систем, комп`ютерних мереж, а також створення з метою використання та розповсюдження шкідливих програмних засобів невстановленою особою, яка здійснює несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, а саме авторизаційних даних користувачів до акаунтів різних платформ, які здобуті фішинговим шляхом, що призводить до витоку, втрати, блокування інформації. ЄО (21194).

Так, в ході досудового розслідування та в результаті проведення оперативних заходів, було встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на тіньовому форумі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » використовуючи нік-нейм «GreenDay» здійснює несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, що підтверджується протоколами огляду, а саме авторизаційних даних користувачів до акаунтів різних платформ, які здобуті фішинговим шляхом спільно з невстановленою особою, що призводить до витоку, втрати, блокування інформації та спотворення процесу обробки інформації.

Насамперед, ОСОБА_8 використовує фішингові посилання (це вид інтернет-шахрайства, під час якого зловмисники намагаються отримати конфіденційну інформацію про користувачів, дані банківських карток, логіни, паролі), за допомогою яких отримує конфіденційну інформацію про користувачів, а саме логіни та паролі від аккаунтів громадян, в подальшому маючи зазначені дані, останній здійснює несанкціоноване втручання в аккаунти громадян, де змінює авторизаційні данні, що призводить до блокування інформації, так як власник викраденого аккаунту не має змоги отримати повний доступ до нього. Після виконання вказаних дій по втручанню та блокуванню інформації, ОСОБА_8 на форумах тіньової тематики здійснює розповсюдження зазначених аккаунтів, які були отримані шляхом несанкціонованого втручання в них з подальшим витоком та блокуванням інформації. Зазначені дії підтверджуються оголошеннями на форумах тіньової тематики, де ОСОБА_8 власноруч наголошує на те, що всі аккаунти були отримані шляхом фішингу.

В подальшому, було встановлено, що за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено оперативними установками та використовує контактні номери стільникових телефонів « НОМЕР_5 » та « НОМЕР_6 ».

Таким чином, 25.01.2023 р. в період часу з 12 год 46 хв. по 14 год 52 хв., було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , в ході якого було виявлено та вилучено:

1.мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 поміщено до спеціального пакету № PSP 1090590;

2.Системний блок марки «ASUS», в корпусі сірого кольору, SНОМЕР_3 опечатано та скріплено підписами понятих.

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про те, що вищезазначені мобільний телефон та системний блок можуть містити у собі інформацію щодо вчинення злочину, що має ключове значення для доказування в рамках зазначеного кримінального провадження у зв`язку із чим було здійснено їх тимчасове вилучення з метою подальшого детального огляду.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочину, передбаченого ч.3 ст.361 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що вилучені під час обшуку мобільний телефон та системний блок було визнано слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучені під час обшуку мобільні телефони відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можливо зберегли у собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а також можуть містити в собі відомості щодо обставин їх вчинення.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Апеляційним судом встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, апеляційний суд акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Окрім того, апеляційний суд враховує потреби досудового розслідування, а саме необхідність ґрунтовного аналізу документів та інформації, що містяться на вилучених під час обшуку у ОСОБА_8 документах та речах, в тому числи носіях інформації у сукупності з іншими доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, що потребує додаткового часу.

Отже, під час апеляційного розгляду встановлено, що на даній стадії досудового розслідування, є об`єктивні підстави вважати, що вилучені предмети та речі, на які слідчим суддею накладено арешт, підлягають дослідженню, оскільки вони можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому колегія суддів вважає, що довід апеляційної скарги про те, що вилучене майно, не відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, не відповідає дійсності, до того ж, є передчасним.

Приписами ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника власника майна не підлягає задоволенню з мотивів, наведених в мотивувальній частині ухвали, а судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 370, 395, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 року про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000921, внесеного до ЄРДР 26.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.361 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4