Справа № 639/2666/24
Провадження № 1-кс/639/642/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000470 від 11.05.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000470 від 11.05.2024.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що у провадженні СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за №0000470 від 11.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 46 від 09.04.2023 старшого солдата ОСОБА_4 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, призначено на посаду інструктора взводу забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 , який цього ж числа справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив злочини проти власності за наступних обставин: у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні.

Так, ОСОБА_4 , 11.05.2024 приблизно о 00 год. 10 хв., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись на обочині проїжджої частини дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 , зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_5 , який в той час перебував разом зі своїм братом ОСОБА_6 , між якими розпочалася розмова на побутові теми, яка через певний час переросла в словесний конфлікт з ОСОБА_6 , в ході якого ОСОБА_4 умисно наніс останньому кілька хаотичних ударів руками, затиснутими в кулаки, та ногами в область голови та тулуба, після чого, побачивши на плечі

ОСОБА_6 чоловічу сумку (барсетку), та реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, дістав з кишені аерозольний перцевий газовий балончик «Кобра М», який мав при собі та використавши його, шляхом розприскування сльозоточивого газу в область обличчя ОСОБА_6 , відкрито заволодів вказаною барсеткою, в якій знаходилися грошові кошти, сума яких встановлюється, однак, не менше 700 грн. та дві банківські картки банку АТ «ПУМБ», зірвавши її з плеча потерпілого, після чого зник з місця скоєння злочину, розпорядившись в подальшому грошовими коштами на власний розсуд, в результаті чого, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких встановлюється, та матеріальної шкоди на суму не менше 700 грн., більш точна сума якої на даний час встановлюється.

Так, 11.05.2024 в період часу з 04:35 до 04:40 год. слідчим СВ ВП №1ХРУП №3 ГУНП в Харківській області проведено огляд місця події, - ділянки місцевості навпроти будинку АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено аерозольний перцевий газовий балончик з написом на корпусі помаранчевого кольору «Кобра М» та пластиковим клапаном для виприскування.

Постановою слідчого від 11.05.2024 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною п`ятою статті 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначались (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів, У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, встановлено достатньо об`єктивних даних які свідчать, що зазначений предмет є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України на нього доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Також, необхідність накладення арешту на вищевказані речі зумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду судових експертиз, які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.

Слід звернути увагу на те, що не застосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищеним.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» встановлено:

- п. 4 - речові докази, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, звернувся із заявою, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду клопотання. Останній звернувся до слідчого судді з заявою, в якій зазначив, що він не заперечує проти накладення арешту на його майно та просив розгляд клопотання проводити за його відсутності.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Перевіривши доводи поданого клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом. Документи є речовими доказами, якщо вони містять вищевказані ознаки.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Судовим розглядом встановлено наступне.

Наразі триває досудове розслідування в кримінальному провадженні, яке внесено в ЄРДР за №0000470 від 11.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яким встановлено, що ОСОБА_4 , 11.05.2024 приблизно о 00 год. 10 хв., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись на обочині проїжджої частини дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 , зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_5 , який в той час перебував разом зі своїм братом ОСОБА_6 , між якими розпочалася розмова на побутові теми, яка через певний час переросла в словесний конфлікт з ОСОБА_6 , в ході якого ОСОБА_4 умисно наніс останньому кілька хаотичних ударів руками, затиснутими в кулаки, та ногами в область голови та тулуба, після чого, побачивши на плечі ОСОБА_6 чоловічу сумку (барсетку), та реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, дістав з кишені аерозольний перцевий газовий балончик «Кобра М», який мав при собі та використавши його, шляхом розприскування сльозоточивого газу в область обличчя ОСОБА_6 , відкрито заволодів вказаною барсеткою, в якій знаходилися грошові кошти, сума яких встановлюється, однак, не менше 700 грн. та дві банківські картки банку АТ «ПУМБ», зірвавши її з плеча потерпілого, після чого зник з місця скоєння злочину, розпорядившись в подальшому грошовими коштами на власний розсуд, в результаті чого, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких встановлюється, та матеріальної шкоди на суму не менше 700 грн., більш точна сума якої на даний час встановлюється.

Так, 11.05.2024 в період часу з 04:35 до 04:40 год. слідчим СВ ВП №1ХРУП №3 ГУНП в Харківській області проведено огляд місця події, - ділянки місцевості навпроти будинку АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено аерозольний перцевий газовий балончик з написом на корпусі помаранчевого кольору «Кобра М» та пластиковим клапаном для виприскування.

Постановою слідчого від 11.05.2024 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Власником вище вказаного майна є: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 .

Стороною обвинувачення доведено, що вилучені речі мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного майна, в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України сторона обвинувачення в цій частині довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Таким чином, без накладання арешту на вищевказане майно в подальшому воно може бути приховане, знищене або передано третім особам. Накладення арешту на вилучене майно необхідно з метою забезпечення збереження речового доказу, у зв`язку з чим клопотання прокурора про арешт майна є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000470 від 11.05.2024 - задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 11.05.2024 в ході огляду місця події, на ділянці місцевості навпроти будинку АДРЕСА_2 , наступні речі: аерозольний перцевий газовий балончик з написом на корпусі помаранчевого кольору «Кобра М» та пластиковим клапаном для виприскування, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1