Справа №295/8225/24
УХВАЛА

Іменем України

03.06.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про арешт майна,

подане у кримінальному провадженні №0001661 від 28.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, відповідно до змісту якого 28.05.2024, близько 15 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 перебував в подвір`ї поблизу будинку АДРЕСА_1 .

В цей день, час, місці, та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого цінного майна, в умовах воєнного стану, що знаходиться в автомобілі «Geely MK », д.н.з НОМЕР_1 , яке належить ОСОБА_6 , та який знаходився в вищевказаному подвір`ї.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким непоміченими, перебуваючи поблизу вищевказаного автомобіля, шляхом пошкодження (розбиття) віконного скла переднього пасажирського сидіння автомобіля, таємно викрав чоловічу сумку чорного кольору, вартістю 600 гривень

Після чого, утримуючи вказане майно при собі, ОСОБА_5 розпочав рух від автомобіля з викраденою сумкою. В цей час, пересічні громадяни, які знаходились в вищевказаному подвір`ї, помітили, як ОСОБА_5 з сумкою, яку він тримав в руці, розпочав швидко рух від автомобіля, на що останній почав кричати та вимагати його зупинитись.

ОСОБА_5 , в свою чергу, усвідомлюючи, що його злочинні дії, направлені на таємне викрадення товару викриті пересічними громадянами, не припинив їх та намагався втікати з місця скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_6 , чим завдав йому майнової шкоди на загальну суму 600 гривень.

28.05.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України. Так, під час проведення особистого обшуку згідно ч. 3 ст. 208 КПК України в останнього було виявлено наступне: чорна чоловіча сумка з матеріалу «шкіра замінник» в якій знаходяться особисті речі (документи, видані на ім`я ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 170 грн, картки та інші дрібні речі, які останньому матеріальної цінності не становлять), які належать потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому вищевказані речі було визнано речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

Посилаючись на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, у клопотанні судове засідання просить проводити без участі слідчого.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

З огляду на вищезазначені обставини та у відповідності до приписів ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття слідчого та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина перша ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 28.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001661, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 28.05.2024 було затримано ОСОБА_5 , у ході якого в останнього було виявлено чорну чоловічу сумку із шкірозамінника, в якій знаходяться особисті речі та документи, видані на ім`я ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 28.05.2024 чорна чоловіча сумка із шкірозамінника, в якій знаходяться особисті речі (документи, видані на ім`я ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 170 грн, картки та інші дрібні речі, які останньому матеріальної цінності не становлять), визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0001661.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання копій матеріалів кримінального провадження, які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути предметом кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.

Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на чорну чоловічу сумку із шкірозамінника, в якій знаходяться особисті речі (документи, видані на ім`я ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 170 грн, картки та інші дрібні речі, які останньому матеріальної цінності не становлять), які належать потерпілому ОСОБА_6 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1