ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/1101/24

Провадження № 1-кп/210/382/24

20 березня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймали участь у підготовчому судовому засіданні: прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 червня 2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000768 відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, має на утриманні трьох дітей: ОСОБА_6 , 2016р.н., ОСОБА_7 , 2016 р.н., ОСОБА_8 , 2012р.н., . з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який на час скоєння кримінального правопорушення перебував на посаді номера обслуги 2 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», переведений до військової частини НОМЕР_2

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 4 статті 409 КК України,

та Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ), Указом від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ та Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строки дії воєнного стану в Україні постійно продовжувались, у тому числі із 05 годин 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-IX від 03.03.2022 року.

01 березня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_3 молодшого сержанта ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія 1 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому 06 липня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_4 молодшого сержанта ОСОБА_4 увільнено від раніше займаної посади та призначено на посаду номера обслуги 2 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-Х1У, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Разом з цим, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, молодший сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 12.12.2022 молодший сержант ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проходження служби за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати та приймати участь у бойових діях на певний період, вирішив ухилитись від несення обов`язків військової служби шляхом обману командування військової частини НОМЕР_1 .

Реалізуючи злочинний умисел, того ж дня, молодший сержант ОСОБА_4 повідомив командуванню військової частини завідомо неправдиві відомості щодо поважності причин відсутності на військовій службі, а саме щодо вибуття останнього на лікування і найближчими часом планує повернутись до місця проходження служби для подальшого виконання обов`язків військової служби, тобто діючи шляхом обману, ухилявся від військової служби до 22.12.2022, убувши за місцем свого мешкання у АДРЕСА_2 . Вільний час, що з`явився у зв`язку з цим, молодший сержант ОСОБА_4 використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Завдяки введенню в оману командування військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 тимчасово ухилився від несення обов`язків військової служби шляхом обману в період з 12.12.2022 до 22.12.2022, документи щодо поважності причин своєї відсутності до військової частини не надав, вільний час, що з`явився у зв`язку з цим, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

22.12.2022 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи гіротиправність і помилковість своїх дій, прибув до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з щирим каяттям у скоєному, повідомив про себе та вчинюваний злочин, чим припинив вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 409 КК України, а саме ухилятися від військової служби шляхом іншого обману, вчинюваного в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуться як кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 409 КК України за ознаками: ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

20 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0000768 відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2023 між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 , якому надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ч.4 ст. 409 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, а саме у виді 1 (одного) року позбавлення волі, та на підставі статті 58 КК України замість покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік із відрахування в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Відповідно до угоди, сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І вона при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. При цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду.

Прокурор угоду підтримав, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Потерпілі в кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.409 КК України з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, тому за цією ознакою підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_4 за статтею ч.4 ст.409 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо тяжкого злочину.

Санкція частини 4 статті 409 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень. Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів. Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 який, будучи допитаним в суді підтвердив фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, беззаперечно визнав свою вину та просив суворо не карати. Обвинувачений надав покази, які повністю відповідають встановленим під час досудового розслідування обставин вчинення діяння в частині часу, місця, мотивів тощо. Зазначає, що повідомив неправдиву інформацію щодо причин вибуття, зокрема, що поїхав лікуватись, та в цей час вирішував особисті сімейні відносини. По поверненню до В/Ч підтверджуючих документів щодо свої відсутності не надав, оскільки не проходив лікування. За свій вчинок шкодує.

Крім того, на підтвердження вини обвинуваченого під час досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які є належними та допустимими, визнаються стороною захисту.

На підставі викладеного, всебічно дослідивши матеріали справи у сукупності з показами обвинуваченого, суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 4 статті 409 КК України за ознаками «ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану».

Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

При обранні міри і виду покарання суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,

- дані про особу обвинуваченого, який: приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем служби, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має га утриманні трьох неповнолітніх дітей, його поведінку як до, так і після вчинення злочинних дій, який бажає в подальшому проходити військову службу та виконувати покладені на нього обов`язки;

- обставини, що пом`якшують покарання (стаття 66 КК України): з"явлення зі зізнанням, щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання своєї винуватості,

- відсутність обставин, які обтяжують покарання (ст. 67 КК України),

Ці обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, суд враховує умови угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, відповідно до якої узгоджено застосування ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 409 КК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Обмежень щодо застосування частини 1 статті 69 КК України у цьому провадженні не встановлено.

За змістом статті 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

З огляду на щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; беззаперечне визнання винуватості обвинуваченим у кримінальному правопорушенні, вчинення кримінального правопорушення вперше, не настання тяжких наслідків від вчиненого, наявності міцних соціальних зв`язків, участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, бажання продовжувати викнувати свій військовий обов"язок, стану здоров"я обвинуваченого, наявності на утриманні трьох неповнолітніх дітей, позитивної характеристики за місцем служби та проживання, відсутності обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про можливість застосування частини 1 статті 69 КК України у сукупності зі статтею 58 КК України та призначити ОСОБА_4 основне покарання за ч. 1 ст. 409 КК України, нижче від найнижчої межі, а саме у виді 1 (одного) року позбавлення волі, та на підставі статті 58 КК України замість покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік із відрахування в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Статтею 54 КК України визначено альтернативне право суду за вироком за тяжкий злочин відносно особи, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, позбавити засуджену особу цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

За частиною 5 статті 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Сторонами угоди про визнання винуватості не узгоджено застосування положень статті 54 КК України відносно ОСОБА_4 . З урахуванням даних, які характеризують особу обвинуваченого, наявності пом"якшуючих, та відсутності обтяжуючих покарання обставин, бажання ОСОБА_4 в подальшому виконувати свій військовий обов"язок та здійснювати захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, суд не вбачає підстав для самостійного застосування статті 54 КК України.

Суд вважає запропоновану угодою міру покарання такою, що відповідає вчиненому злочину та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень

Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні. Цивільний позов відсутній. Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст.373, 469, 472, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 лютого 2024 року у кримінальному провадженні №0000768 від 14 червня 2023 року, укладену між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, основне покарання за частиною 4 статті 409 КК України на підставі частини 1 статті 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції, а саме у виді 1 (одного) року позбавлення волі, та на підставі статті 58 КК України замість покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік із відрахування в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - до набрання вироку законної сили - не обирати.

Матеріали кримінального провадження № 0000768 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/1101/24, провадження №1-кп/210/382/24.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Вирок складено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1