ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/120/24
Номер справи місцевого суду: 766/8192/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

25 червня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2024 року, про застосування запобіжного заходу стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Антонівка Херсонського району Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2024 року в кримінальному провадженні №0000250 від 17 квітня 2022 року, відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. На підозрюваного ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки:

-не відлучатися за межі м.Херсон без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

Термін дії ухвали визначено до 20 липня 2024 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобового залишати місце проживання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що сторона обвинувачення посилалася на існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовували застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Поруч із цим, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, що запобігти наведеним ризикам можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу особистого зобов`язання.

Зокрема слідчий суддя не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та у разі визнання судом ОСОБА_8 винуватим у його скоєнні, до нього може бути застосована реальна міра покарання на тривалий строк. Зазначена обставина дає обґрунтовані підстави вважати реальним існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, розуміючи можливість реального позбавлення волі.

Крім того, суд залишив поза увагою, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, або інших осіб, які встановлюються, примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, що підлягають доказуванню.

На думку прокурора слідчий суддя однобічно дослідив обставини справи та не в повній мірі врахував необхідність запобігання наявним ризикам шляхом обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

У судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить донаступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1-2 ст.182 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З клопотання слідчого вбачається, що слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000250 від 17 квітня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

20 травня 2024 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України убивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно повідомлення про підозру ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 16.04.2022, близько 19.00 год., перебуваючи на сходовій клітці біля квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту зі своїм сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс один удар ножем в область грудної клітини та один удар ножем в область шиї, в результаті чого ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 474 від 18.04.2022, наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане ушкодження грудної клітини зліва з ушкодженням перикарду, серця, легенів, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та колото-різане ушкодження шиї з ушкодженням м`яких тканин, що має ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_10 настала в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з ушкодженням перикарду серця, легенів, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

За твердженням слідчого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного злочину, що підтверджується долученими до клопотання доказами. Крім того, слідчий послався на існування ризиків того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема затягуючи кримінального провадження та не з`являтися за викликом. При цьому запобігти вказаним ризикам неможливо, окрім як шляхом застосування запобіжного заходу пов`язаного з ізоляцією від суспільства домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання.

Розглянувши вказане клопотання, слідчий суддя не погодився із доводами сторони обвинувачення та застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, що передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину, проте не доведено існування заявлених ризиків, а також неможливість застосування стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт.

Разом із цим, як вірно вказує в апеляційній скарзі прокурор, такі висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам провадження та не узгоджуються із вимогами кримінального процесуального законодавства.

Дійсно, слідчий суддя вірно встановив наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що долучені до матеріалів клопотання, а саме: висновком судово-медичної експертизи №474 від 12.05.2022; висновком експерта №624 від 19.04.2022; висновком експерта №47 від 11.05.2022; висновком експерта №384 від 05.05.2022; висновком експерта №197/ім від 19.04.2022; протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; протоколом обшуку квартири АДРЕСА_3 від 01.03.2023; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 від 01.03.2023; висновком судової медичної експертизи №21-МК від 26.04.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_8 ; іншими матеріалами провадження.

Зазначені докази, що долучені до клопотання слідчого є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, адже фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.301-1, ч.3 ст.301-1, ч.4 ст.301-1 КК України в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри. Зазначена обставина сторонами не оспорюється.

Разом із цим, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку в питанні існування заявлених стороною обвинувачення ризиків та можливості їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт. Зокрема слідчий суддя не здійснив детальний аналіз питання існування кожного із заявлених слідчим ризиків.

Так, зазначаючи про відсутність всіх заявлених стороною обвинувачення ризиків, слідчий суддя, послався лише на загальну характеристику підозрюваного та те, що ОСОБА_8 до моменту розгляду клопотання слідчого відповідних дій не вчиняв.

Однак, метою застосування запобіжного заходу є попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

На переконання суду апеляційної інстанції, наявні в матеріалах провадження відомості свідчать про існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду.

Згідно з відомостями, що наявні в матеріалах провадження, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, родину, працевлаштований, раніше не судимий. Поруч із цим, він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Враховуючи у сукупності відомості про особу підозрюваного, а також тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає встановленим ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, адже суворість можливого покарання може спонукати ОСОБА_8 до вчинення таких дій.

Що стосується існування ризиків незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то на думку суду апеляційної інстанції стороною обвинувачення існування зазначених ризиків не доведено, а доводи клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора із вказаного приводу носять абстрактний характер.

Згідно з положеннями ч.6 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Посилаючись на те, що підозрюваний має можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні слідчий та прокурор не навели жодних конкретних фактів, які б стосувалися поведінки підозрюваного чи його дій, як то намагання вийти на зв`язок зі свідками, здійснення погроз, тощо, які б дозволяли прийти до висновку про існування ризику незаконного впливу на свідків.

Не надано стороною обвинувачення жодних доказів і на підтвердження існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином затягувати досудове розслідування та не з`являтися за викликами. Досудове розслідування в даному кримінальному провадженні здійснюється з квітня 2022 року. При цьому, ні слідчим, ні прокурором не надано доказів, що за вказаний проміжок часу ОСОБА_8 вдавався до подібних дій.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, щодо наявності підстав для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт, як то особисте зобов`язання, порука чи застава не здатні запобігти встановленому ризику. Так, в матеріалах провадження відсутні відомості про осіб, які б бажали взяти підозрюваного на поруки, чи можливість застосування до нього застави. В той же час, особисте зобов`язання не забезпечить належний контроль за поведінкою підозрюваного.

З огляду на викладене, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належного виконання підозрюваним обов`язків, апеляційний суд вважає, що саме запобіжний захід у виді домашнього арешту здатен забезпечити той рівень контролю за поведінкою підозрюваного, який зможе запобігти переховуванню від органу досудового розслідування та суду та забезпечить виконання ним обов`язків.

Вирішуючи питання щодо виду заборони залишати житло, що в межах домашнього арешту має бути застосована до підозрюваного, апеляційний суд зважає на те, що підозрюваний працевлаштований та має сім`ю, у зв`язку із чим доцільним є застосування заборони залишати житло у певний період доби з 19:00 год. по 06:00 год.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді від 30 травня 2024 року скасуванню із постановленням нової ухвали про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в певний період доби.

Керуючись статтями 376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 19:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

Покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

-не відлучатися за межі м.Херсон без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

Термін дії ухвали визначити до 20 липня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4