Провадження по справі № 1-кп/752/374/24
У Х В А Л А

"16" квітня 2024 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4 ,

провівши підготовче судового засідання у кримінальному провадженні №0002948, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2017, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.191, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 358 КК України,

за участю сторін і учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

захисник ОСОБА_7 ,

представника Національного банку України - ОСОБА_8 ,

представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ОСОБА_9 ,

встановив:

У вересні 2019 Генеральна прокуратура України подала до Печерського районного суду м. Києва обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.5 ст.191, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 358 К України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.10.2019 підсудність даного кримінального провадження була визначена за Голосіївським районним судом м. Києва.

Ухвалою Верховного суду від 21.03.2023 прокурору у задоволені клопотання про направлення даного провадження з одного суду до іншого межах юрисдикції різних апеляційних судів відмовлено (а.с. 167, т.3).

Прокурор ОСОБА_6 під час проведення підготовчого судового засідання просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, вважаючи його таким, що відповідає вимогам КПК України за формою та змістом.

Сторона захисту проти призначення судового розгляду на підстав обвинувального акта заперечувала.

Захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки вважає, що акт неналежно затверджений. В обґрунтування вимог зазначила, що підпис прокурора, який його затвердив, не скріплений печаткою, тому акт не містить обов`язкових реквізитів, й не набув статуту офіційного документу.

Крім того, підставою для повернення обвинувального акту, захисник також вказувала порушення п.5 ч.2 ст. 2891 КПК України, а саме: відсутність належного викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення. В обґрунтування вимог захисник вказувала на те, що в акті відсутні повні дані як про фізичних осіб, які визначені як співучасники злочинів, що інкримінуються її підзахисній, так про повну назву суб`єктів господарювання. Таке формулювання позбавляє можливості їх ідентифікувати.

Також захисник вважає, що акт не містить обставин, які були встановлені під час досудового розслідування, які свідчать про доведеність даних про подію кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , форму вини, мотив, мету його вчинення. Такі порушення, на її думку, позбавлять суд можливості визначити межі пред`явленого обвинувачення.

Неконкретність пред`явленого обвинувачення, на думку захисника, порушує право на захист, оскільки неможливо зрозуміти, від якого обвинувачення слід захищатися.

Також однією підстав для повернення акта прокурору, захисник вказує наявність у ньому посилання на висновки експерта та невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування, який доданий до акту, вимогам ч.2 ст. 109 КПК України.

Про намір подати будь-які інші заяви та скарги, які підлягають розгляду під час підготовчого судового засідання, сторона захист не заявляла.

Обвинувачена підтримала позицію захисника. Повністю заперечувала свою винуватість у пред`явленому обвинувачені, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим.

Клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_10 , яке подано на електронну адресу 15.04.2024, про відкладення судового засідання у зв`язку з його занятістю в іншому судовому засіданні, відхилене, про що колегією суддів під час проведення підготовчого судового засідання постановлено відповідне рішення. Колегія суддів визнала причини неявки захисника такими, що є неповажними, а подальше проведення підготовчого судового засідання за відсутності захисника ОСОБА_10 та за наявності іншого, таким, що не порушує право ОСОБА_5 на захист. Крім того, 07.06.2023 суд надавав можливість захиснику висловити свою позицію щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду, а також висловити свою позицію щодо поданих позовних заяв та заяви НБУ про визнання потерпілим.

Крім того, під час перебування кримінального провадження у стадії підготовчого судового засідання, 16.09.2020 Національний банк України від імені якої діє представник ОСОБА_11 подав заяву залучення Національного банку України до провадження як потерпілого, посилаючись на те, що неправомірними діями обвинуваченої, які вчинялися у співучасті з іншими особами, ПАТ «Реал Банк» надав значну суму кредитних коштів без забезпечення, що призвело до завдання НБУ майнової шкоди (а..с 189, т.2). Також НБУ пред`явив цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 518 027 928,29 грн., який просив розглядати спільно у даному кримінальному проваджені.

Представник НБУ ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні заяву про визнання НБУ потерпілим підтримав та просив прийняти позов до спільного розгляду.

Крім того, під час перебування кримінального провадження у стадії підготовчого судового засідання, представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_12 16.07.2020 пред`явив позовну заяву до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 3 960 829 086,52грн., завданої злочином (а.с. 1-66, т.2)

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_9 просив прийняти цивільний позов до спільного розгляду, та визнати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб цивільним позивачем, вважаючи, що кримінальним правопорушенням, вчинення якого інкриміновано ОСОБА_5 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб завдано майнову шкоду.

Прокурор не заперечував проти визнання НБУ потерпілим та прийняття до спільного розгляду у даному провадженні стосовно ОСОБА_5 цивільних позовів НБУ та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вказував не те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_13 виділено з іншого кримінального провадження, в якому НБУ визнаний потерпілим. Вважає, що наділення його такими процесуальним статусом буде відповідати інтересам НБУ.

Сторона захисту заперечувала проти визнання НБУ потерпілим, та прийняття до спільного розгляду позовів НБУ та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до обвинуваченої.

Вислухавши думки учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом, позовними заявами, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Підсудність даного провадження Голосіївському районному суду м. Києва визначена ухвалою Київського апеляційного суду 22.10.2019. Крім того, ухвалою Верховного суду від 21.03.2023 прокурору відмовлено у задоволені клопотання про направлення обвинувального .

Щодо відповідності обвинувального акта вимогам КПК України.

Згідно ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Зазначене рішення повинно відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК, тобто містити наведені у вказаній нормі відомості.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , складений 17.09.20.19 старшим слідчим Головного слідчого управління Генеральної прокуратури ОСОБА_14 та затверджений прокурором Генеральної прокуратури ОСОБА_15 . Акт містить відповідні реквізити, зокрема підпис прокурора скріплена печаткою (а.с. 1-166, т. 1).

За таких обставин, суд відхиляє доводи захисника та визнає акт таким, що відповідає ч.1 ст. 291 КПК України.

Щодо доводів захисника про невідповідність обвинувального акту положенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України в частині відсутності викладу обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, нелогічності формулювання обвинувачення тощо, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України і повернення обвинувального акту може мати місце, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам вказаної статті.

З наслідками перевірки, судом встановлено, що він містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. Як вказувалося вище акт підписаний слідчим та прокурором.

Самі обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта, є предметом судового розгляду.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті викладених фактичних обставин формулюванню обвинувачення та правовій кваліфікації кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки дані питання підлягають доказуванню на стадії судового розгляду справи та надання оцінки зібраним доказам по справі. Кваліфікації дій на стадії підготовчого провадження є недопустимою і суперечить положенням глави 27 КПК України.

Згідно вимог закону, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

На підготовчому засіданні суд першої інстанції не вправі перевіряти правильність обраної кваліфікації, наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується особі (їх повноту), оскільки законодавець не наділяє суд на цьому етапі повноваженнями оцінювати процесуальне рішення прокурора про закінчення досудового розслідування в частині достатності доказів та повноти формулювання офіційної версії обвинувачення. Здійснення у ході підготовчого судового засідання перевірки відповідності обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає формальне з`ясування наявності в такому рішенні прокурора відповідних обов`язкових реквізитів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, зокрема, в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Зокрема обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 містить відповідні розділи.

Невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування, не підставою для повернення обвинувального акта. Окрім того, як пояснив прокурор, незазначення у реєстрі часу проведення певних процесуальних дій, пов`язані з неможливістю визначення часу, що пов`язано з певним видом процесуальних дій.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту, є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Підстав для повернення обвинувального акту судом не встановлено.

Інших клопотань, заяв, які підлягають розгляду під час проведення підготовчого судового засідання, стороною захисту не заявлено.

Щодо заяви Національного банку України.

Згідно ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Враховуючи положення ч.2, 3 7 КПК України, суд вважає, що Національний банк України, від імені якого уповноважений представник подав заяву про залучення до провадження як потерпілого, підлягає визнанню потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Відповідно до ч.2 зазначеної статті права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Враховуючи, вищевикладене, НБУ та Фонд гарантування у зв`язку з поданням у даному провадженні цивільних позовів до обвинуваченої ОСОБА_5 , набувають статусу цивільних позивачів, а позовні заяви, які визнані судом такими, що відповідають вимогам ст. 119, 120 ЦПК України щодо форми та змісту, приєднанню до кримінального провадження для спільного розгляду.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, провівши підготовку до судового розгляду і вирішивши питання, передбачені ч.2 ст. 315 КПК України, суд приходить до висновку про закінчення підготовчого провадження.

Керуючись ст.ст.314-316 КПК України, суд, -

постановив:

відмовити захиснику ОСОБА_7 у задоволені клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Визнати Національний банк України потерпілим у даному кримінальному провадженні. Здійснювати розгляд цивільного позову Національного банку України до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням спільно із кримінальним провадженням.

Визнати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб цивільним позивачем. Здійснювати спільний розгляд цивільного позову Фонд гарантування вкладів фізичних осіб до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням спільно із даним кримінальним провадженням.

призначити судовий розгляд на підстави обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.191, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні №0002948, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2017, у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Голосіївського районного суду м. Києва о 13 год. 15 хвилин 16 квітня 2024 року.

В судове засідання викликати сторони і учасників кримінального провадження, їх уповноважених представників.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 22.04.2024 о 17 год. 30 хв.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

______________ _______________ ___________