Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2083/24
номер провадження 1-кс/695/552/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

володільця майна ОСОБА_4 ,

представника володільця майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, у кримінальному провадженні, яке внесено 26.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000301 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000301 від 26.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 25.05.2024 року на 121 км автодороги «Бориспіль-Запоріжжя», поблизу стаціонарного посту м. Золотоноша, працівниками поліції було зупинено автомобіль марки «ГАЗ», д.н.з. « НОМЕР_1 » з причепом, д.н.з. « НОМЕР_2 », та при перевірці виявлено знищення номера причепа.

У ході огляду місця події 25.05.2024 року в період часу з 09:00год. по 10:05 год. на території сервісного центру МВС України № 7145, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено причіп, д.н.з. « НОМЕР_2 », який згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 18.01.2008 року, належить ОСОБА_7 , та передано на зберігання до майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області за адресою: м. Золотоноша, вул. Січова, 3.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 24/7145/4Д від 25.05.2024 року номер шасі знищений шляхом зміни марки та моделі причепа. Ідентифікаційна табличка з номером шасі М2136Ш перезакріплювалась. Бланк документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серії НОМЕР_3 , видане 18.01.2008 року, відповідає бланкам, які є в офіційному обігу, зміни у бланк не вносились.

За даним фактом Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області 26.05.2024 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000301 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

У ході досудового розслідування було опитано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що даним причепом він весь час користується, ніяких змін до номеру причепа він не вносив.

Постановою старшого дізнавача від 27.05.2024 вилучений в ході огляду місця події транспортний засіб визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Про важливість вказаного речового доказу свідчить те, що вказаний речовий доказ зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення кримінального провадження, недопущення зміни, перетворення, знищення, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, необхідністю проведення з вказаним транспортним засобом експертиз, орган досудового розслідування вважає за доцільне накласти арешт на: причіп, марки ММЗ, модель 81024, 1991 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_2 ».

У судовому засіданні прокурор на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Володілець автомобіля ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що користується даним причепом з часу його придбання, ніяких питань з 2008 року не виникало, проти задоволення клопотання заперечував частково, так як використовує причіп у своїй господарській діяльності.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти накладення арешту, але без обмеження користування, так як причіп використовується його підзахисним для своєї господарської діяльності.

Власник майна ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали слідчий суддя зазначає про таке.

Згідно ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Слідчим суддею встановлено, що СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Золотоніської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000301, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Під час проведення огляду місця події 25.05.2024 року в період часу з 09:00год. по 10:05 год. органами досудового розслідування на території сервісного центру МВС України № 7145, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено причіп, д.н.з. « НОМЕР_2 », який згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 18.01.2008 року, належить ОСОБА_7 , та передано на зберігання до майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області за адресою: м. Золотоноша, вул. Січова, 3.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 18.01.2008 року, причіп, марки ММЗ, модель 81024, 1991 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_2 », на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , має право керування ОСОБА_4 .

Постановою старшого дізнавача від 27.05.2024 виявлений та вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно було вилучене 25.05.2024 під час огляду місця події, клопотання про арешт майна направлено до суду 27.02.2025, засобами поштового зв`язку, тобто в межах строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України - заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Нормами чинного КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо підстав вважати, що вказаний вище транспортний засіб є тимчасово вилученим майном, має доказове значення у даному кримінальному провадженні та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки містить на собі сліди кримінального правопорушення, тобто є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Крім того, слідчий суддя враховує, що вказаний транспортний засіб може бути необхідним для проведення відповідних судових експертиз, методика проведення яких передбачає надання експертам для дослідження відповідних об`єктів, у даному випадку причепа, у тому стані, який він мав на момент огляду місця події.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту на вказане вище майно у зазначений спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали вказують, що вище зазначене майно може зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність ст.98 КПК України.

Отже, причіп, марки ММЗ, модель 81024, 1991 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_2 » може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, а тому незастосування арешту на вказане майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Однак останній був оглянутий працівниками поліції, а також судовим експертом, про що складено висновок експертного дослідження № 24/7145/4Д від 25.05.2024 року, крім того він використовується його володільцем для ведення господарської діяльності, а прокурором не доведено необхідності більш сурового способу забезпечення кримінального провадження, а тому слідчий суддя приходить до висновку за необхідне накласти арешт на вказане майно шляхом тільки встановлення заборони його відчуження будь-яким способом, без встановлення обмеження права ним користування.

Таким чином, на підставі викладеного вище, слідчий суддя проходить до висновку, що клопотання є таким, що підлягає до часткового задоволення.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Порядок зберігання арештованого майна визначено положеннями «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19.11.2012 №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Відтак, нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, на які накладено арешт.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

У рамках кримінального провадження №1200301 від 25.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 25.05.2024 року в період часу з 09:00год. по 10:05 год. на території сервісного центру МВС України № 7145, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: причіп, марки ММЗ, модель 81024, 1991 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_2 », який згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 18.01.2008 року, належить ОСОБА_7 , та яким має право керувати ОСОБА_4 , заборонивши відчуження вказаного майна, без обмеження користуватися вказаним майном за призначенням до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала підлягає до негайного виконання прокурором.

Копію ухвали направити власнику майна та володільцю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1