01 березня 2024 року
Справа №337/1137/24
Номер провадження 1-кп/337/272/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, що внесене до ЄДРД за № 0001040 від 20 вересня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263, ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України призначено проведення підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.1,3, 5 ст.177 КПК України - а саме: ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків за даним кримінальним провадженням та вчините інше кримінальне правопорушення не відпали та продовжують існувати, підстав для застосування йому більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що свою провину у скоєному він визнає у повному обсязі, кається, сумує, що так вийшло, зазначає, що після його звільнення він протягом 16 років був законослухняною особою, та якби не війна, то так би не вийшло.

Адвокат ОСОБА_4 заперечував проти продовження застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, на які зазначає прокурор, не є доведеними, його підзахисний має декілька хронічних хвороб, у нього відсутні зуби, що спричиняє йому певні незручності у харчуванні в умовах тримання під вартою, його мати пересилала кошти для утримання та допомагає йому, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілком забезпечить належну процесуальну поведінку його підзахисного.

Суд, вислухавши доводи учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, судом не встановлено, доказів, підтверджуючих у нього наявність захворювань, які б унеможливили б його тримання під вартою, суду не надано.

Звертаючись до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.1,3, 5 частини першої ст. 177 КК України: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що наявність ризиків, на які посилається прокурор у судовому засіданні доведена повністю.

Оцінюючи наявність ризиків, суд виходить з того, що, насамперед, « ризик» - це результат впливу невизначеності на досягнення поставлених цілей. Під невизначеністю розуміють стан, навіть частковий, дефіцит інформації, пов`язаний з подією, її наслідком чи ймовірністю, розуміння чи знання про неї. Ризик може бути з негативними наслідками, містити відповідні загрози та полягає в можливому відхиленні фактичних результатів від очікуваних (цільових), зокрема, розгляду кримінального провадження та відбування призначеного покарання, у разі ухвалення судом обвинувального вироку. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який може бути засуджений до покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а тому з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, може зникнути та переховуватись від суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що узгоджується з рішенням ЄСПЛ справі «Ілійков проти Болгарії» N° 33977/96 від 26.07.2001 року, в якому зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Скоєння ним декількох кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом зброї та боєприпасів, а також наркотичних речовин свідчить про наявність ризику продовження ОСОБА_5 своєї злочинної діяльності та скоєння нових кримінальних правопорушень. Існує також ризик впливу на свідків або перешкоджання розслідуванню кримінального провадження іншим способом. Дані ризики існують і не зменшилися з моменту обрання запобіжного заходу .

ОСОБА_5 засуджений вироком від 1 лютого 2024 року за ч.1 ст.309 КК України до одного року обмеження волі, не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, дітей на утриманні не має, не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги його винятковість, та оцінює в сукупності усі обставини скоєного, ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються ОСОБА_5 та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя.

При цьому, враховуючи відсутність доказів на підтвердження наявності міцних соціальних зв`язків, суд вважає неможливим застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, так як на думку суду, вони не забезпечать належної поведінки обвинуваченого та не зможуть запобігти ризикам, на які посилається прокурор та які встановив суд.

Керуючись ст.ст. 177,183, 196, 314-317 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити, у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 29 квітня 2024 року (включно).

Повідомити про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя, начальника Державної установи Запорізький слідчий ізолятор.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1