єдиний унікальний номер справи 531/715/24
номер провадження 1-кп/531/103/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000058 від 01.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка, Карлівського району, Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, не депутат, військовозобов`язаний, в силу ст.89 КК України не судимий,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022,№ 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 05 лютого 2024 року строком на 90 діб. 24 лютого 2022 року Указами Президента України від №№ 64/2022 та 69/2022 оголошено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб ЗСУ, НГУ, СБУ, ДПСУ, та інших військових формувань.

Судом встановлено, що 01 березня 2024 року ОСОБА_5 , будучи командиром відділення другого зводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно зі інструктором відділу рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , гранатометником роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 та стрільцем санітаром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким присвоєні військові звання, будучи військовослужбовцями, яким видано військові квитки, будучи наділеними службовими повноваженнями з метою виконання мобілізаційних завдань та призову на військову службу по мобілізації за особливий період, здійснили виїзд для проведення оповіщення та вручення повісток. Прибувши до місця проживання військовозобов`язаного ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 попрохали останнього надати відповідні документи для перевірки облікових даних. В подальшому, близько 09 години 50 хвилин 01 березня 2024 року ОСОБА_4 достовірно знаючи, що перед ним знаходяться військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебували у військовому однострої з шевронами, знаками розрізнення, усвідомлюючи, що останні перебувають при виконанні службових обов`язків, вчинив сварку, під час якої вів себе агресивно та нецензурно висловлювався на адресу потерпілих, після чого діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою припинення законної діяльності працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, продовжуючи нецензурно висловлюватися, взяв з території вище вказаного домоволодіння до правої руки сокиру та тримаючи її в положення для замаху направляючи лезо в бік військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочав погрожувати останнім фізичною розправою та вбивством. В подальшому група оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 сприймаючи протиправні дії ОСОБА_4 як реальну загрозу життю та здоров`я, сіли до службового авто марки «Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 зачинивши при цьому двері та вікна. В свою чергу ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії наблизився до вище вказаного автомобіля з правого боку в середині якого знаходився ОСОБА_5 продовжив висловлювати погрози в біг останнього демонструючи при цьому сокиру, після чого кілька разів наніс удар кулаком в область бокового пасажирського вікна.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України, тобто у погрозах щодо службової особи яка виконує громадський обов`язок.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України, визнав в повному обсязі та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення. У скоєному щиро розкаявся.

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.350 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки та, відповідно до ст. 75 КК України, просив звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. Судові витрати відсутні.

Потерпілі будучи належним чином повідомлені, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

ОСОБА_4 не заперечував проти призначення йому покарання, зазначеного прокурором.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України, визнаного судом доведеним, крім визнання ним своєї вини, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 350 КК України, тобто погрозах щодо службової особи яка виконує громадський обов`язок кваліфіковане правильно, вину повністю доведеною.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, згідно 67 КК України, не встановлені.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_4 не є особою з інвалідністю, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, в силу ст.89 КК України не судимий. За місцем проживання характеризується нейтрально.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 є проступком.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, характеристику обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечних діянь, відсутність намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції: ч. 1 ст. 350 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати.

Речові докази предмет схожий на сокиру повернути власнику.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1