КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №355/551/24Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3946/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 02 квітня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Баришівського районного суду Київської області від 02 квітня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 25 березня 2024 року приблизно о 14 годині, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, зайшов на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_9 та без дозволу власника проник до приміщення металевого контейнеру. В подальшому з місця вчинення втік, як тільки був виявлений свідками кримінального правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, просить вирок суду змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд, звільняючи ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, визначив умовою для такого звільнення - не вчинення обвинуваченим протягом іспитового строку нового злочину, в той час як згідно положень ч.3 ст.75 КК України такою умовою є не вчинення обвинуваченим упродовж іспитового строку нового кримінального правопорушення.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити.

Визначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, якщо він упродовж іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 в період іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноваженого орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті просить вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просила її задовольнити, проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, перевіривши обвинувальний акт, який надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд в спрощеному порядку у зв`язку із тим, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставин і погодився з розглядом обвинувального акта за його відсутності, правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.2 ст.381 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.162 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Згідно з ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно частини 3 статті 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

За приписами ст.12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. А відтак, поняття кримінальне правопорушення є ширшим, ніж злочин.

Системний аналіз цих норм Загальної частини КК України дозволяє зробити висновок про те, що у разі вчинення засудженим в період іспитового строку нового кримінального правопорушення, незалежно від того, чи це буде новий злочин, чи кримінальний проступок, застосуванню підлягають норми закону України про кримінальну відповідальність, які будуть діяти на час вчинення цього діяння, а не судове рішення, в якому помилково зазначено про звільнення від відбування покарання, якщо засуджений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, замість кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, допущена судом помилка щодо умов звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, враховуючи те, що в апеляційній скарзі прокурор не оспорює вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання, а також висновок суду про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, не впливає на законність та обґрунтованість вироку суду, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 02 квітня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4