Справа №333/4127/24
Провадження №1-кс/333/1362/24
УХВАЛА

Іменем України

01 травня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшої слідчої ДБР ОСОБА_3 , прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання старшої слідчої першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002083 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кам`янка, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2024 року старша слідча першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002083 відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що наказом командира військової частини від 07 липня 2023 року за №189 ОСОБА_6 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення, та призначено на посаду сапера інженерно-саперного відділення 2 стрілецького батальйону вказаної військової частини.Разом з цим, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин. Так, 25 листопада 2023 року солдат ОСОБА_6 вибув у відпустку для лікування, з якої він мав повернутися 26 грудня 2023 року. Однак, 26 грудня 2023 року солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не з`явився вчасно з лікувального закладу на службу без поважних причин до місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини та був відсутній у місці несення військової служби до 30 квітня 2024 року, а саме до моменту з`явлення до слідчого ТУ ДБР у м.Мелітополі. В подальшому, 30 квітня 2024 року солдат ОСОБА_6 самостійно прибув до ТУ ДБР у м. Мелітополі, тим самим останній закінчив вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, солдат ОСОБА_6 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні слідча підтримала своє клопотання у повному обсязі та послалася на обставини, які у ньому були викладені. Також зазначила, що підозрюваний самостійно прибув до неї за першим викликом, постійно перебував на телефонному зв`язку.

Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_6 , після роз`яснення йому слідчим суддею прав, передбачених ч.2 ст.193 КПК України, пояснив, що бажає, щоб його інтереси представляла адвокат ОСОБА_5 .

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, просив суд відмовити в його задоволенні та надати можливість повернутися на службу до військової частини. За весь час не з`явлення на військову службу він не переховувався, був завжди на телефонному зв`язку. Свій поступок мотивував тим, що йому був потрібен час для лікування. Коли він після лікування 15.01.2024 року повертався до військової частини йому було відмовлено у продовженні військової служби. На підтвердження додав до матеріалів кримінального провадження копію квитка на потяг та копії медичних документів. також підозрюваний наголосив, що він добровільно мобілізувався до лав ЗСУ і відмовився від навчання та відразу приступив до виконання бойових завдань. За час служби був нагороджений. Вважає, що відмова прийняття до військової частини обумовлена перебуванням його на програмі замісної терапії, хоча цей фактор зовсім не заважав йому раніше виконувати обов`язки військової служби.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, зазначила, що в даному випадку прокурором не доведено ризики, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний не мав наміру ухилятися від військової служби, а навпаки хотів та хоче її продовжити, але на час коли він повинен був з`явитися до військової частини 26.12.2023 року, не зміг цього зробити за станом здоров`я.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 15.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України (кримінальне провадження №0002083).

Клопотання слідчого погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та оформлене відповідно до вимог ст.184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України у повному обсязі.

30 квітня 2024 року у кримінальному провадженні №0002083 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 та вручено останньому.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Надаючи правову оцінку наявності підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначає про наступне.

З фактичних обставин вбачається, що питання застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного вирішується у складі слідчого судді, тобто на стадії досудового слідства.

Таким чином слідчий суддя на даній стадії процесу зобов`язаний встановити підстави визначені в ч.1 ст.194 КПК України до яких віднесено:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Таким чином, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії має вирішальне значення обґрунтованість підозри, а другорядне - наявність чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий та прокурор зазначають, що обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- матеріалами службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 ;

- протоколами допиту свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час вивчення в судовому засіданні матеріалів службового розслідування проведених у військовій частині за місцем служби ОСОБА_6 , слідчий суддя вбачає саме констатацію факту, а саме зафіксовано лише кінцевий результат дій ОСОБА_6 , - самовільного залишення військової частини.

Протоколи допиту в якості свідків військовослужбовців військової частини з якими проходив службу ОСОБА_6 , вказують на відсутність останнього за місцем несення служби в певний проміжок часу та є аналогічними один одному.

Щодо інших матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_6 має позитивну характеристику, займаній посаді відповідає. За час несення служби був нагороджений.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини та матеріали клопотання щодо обґрунтованості підозри, вбачає її доведеність в мінімальному прояві, який визначає лише одну складову, яка ставиться в провину військовослужбовцю ОСОБА_6 нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

На переконання слідчого судді, заперечення висловлені підозрюваним та його захисником щодо відсутні на даний час ризиків, передбачених, ст.177 КПК України, є предметом правової оцінки під час розгляду кримінального провадження по суті.

Водночас слідчий суддя керується презумпцією невинуватості, а тому наперед процесуальну перспективу можливого обвинувачення не вирішує.

Суд бере до уваги, що інкриміноване підозрюваному кримінальні правопорушення за правилами ст.12 КК України є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років.

Крім того, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що ОСОБА_6 проходив службу в військовій частині з липня 2023 року, тобто має певний досвід та вміння щодо участі у бойових діях. Крім цього, слідчим суддею з`ясовано, що ОСОБА_6 має бажання повернутися на службу та продовжити захищати свою Державу.

Незважаючи на отриманні за час несення служби поранення, зокрема контузії, втрату здоров`я ОСОБА_6 має високий рівень мотивації та може надалі проходити службу.

Підозрюваного ОСОБА_6 не було затримано в порядку ст.208 КПК України, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, які б вказували на переховування останнього, або здійснення відносно нього розшукових дій. ОСОБА_6 самостійно з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Мелітополі і до суду.

За таких обставин, перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя доходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого правопорушення, а також характер та методику розслідування кримінальних правопорушень у сфері військових злочинів, приймаючи до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 може продовжувати здійснювати захист Держави у своїй військовій частині, ризики є мінімальними і недоведеними у повному обсязі.

З урахуванням даних про особу підозрюваного, характеру інкримінованого йому діяння, відсутності ознак щодо наміру уникнення від відповідальності, наявність відзнак у військовій службі, наявності постійного місця проживання та стійких соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде не доцільним та не буде відповідати вимогам процесуального закону.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час слідчим та прокурором не доведено наявність обставин, передбачених пунктом 2 ч.1 ст.194 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Керуючись, ст.ст.3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 198 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшої слідчої першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002083 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1