ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/318/24 Справа № 207/1337/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року, у кримінальному провадженні № 0000348 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2023 рокуОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєнні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначеним покаранням, як більш суворим, поглинуто покарання, за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.08.2022 року у вигляді 1(одного) року обмеження волі, і за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання ОСОБА_9 до відбування покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_9 та ОСОБА_7 визнано винуватими у тому, що 12.03.2020 року у період часу з 17.00 до 17.30 годин (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували біля приміщення колишньої ковзанки Будинку культури « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де у них виник словесний конфлікт з раніше незнайомим їм ОСОБА_10 , який знаходився біля вхідних дверей вказаного приміщення. В ході конфлікту потерпілий ОСОБА_10 з заднього лівого карману свої джинсів дістав належний йому мобільний телефон «Meizu М 2 mini, імеі: НОМЕР_1 , щоб викликати поліцію та припинити конфлікт. Побачивши в руках у потерпілого ОСОБА_10 вищевказаний мобільний телефон, у неповнолітнього ОСОБА_7 повторно виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_10 .

В цей же день та час неповнолітній ОСОБА_7 , реалізуючи свій прямий умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, запропонував неповнолітньому ОСОБА_9 відкрито заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_10 , на що останній погодився.

Діючи узгоджено, за попередньою змовою, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підійшли до потерпілого ОСОБА_10 , після чого неповнолітній ОСОБА_7 , знаходячись попереду потерпілого ОСОБА_10 наніс останньому один удар кулаком правої руки в область лівого ока. Після отриманого удару потерпілий випустив з правої руки вказаний мобільний телефон, який впав на землю з правого боку від нього. Неповнолітній ОСОБА_9 , зайшовши за спину потерпілого, за допомогою принесеної з собою дерев`яної палки, наніс йому один удар, який прийшовся одночасно по голові та спині. Від отриманих ударів потерпілий нахилився вперед, а неповнолітній ОСОБА_9 , побачивши на землі вищезазначений мобільний телефон, підійшов та підняв його, тобто відкрито з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, заволодів мобільним телефоном «Meizu М 2 mini, імеі: НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/202 від 20.03.2020 року становить 1300 грн, та відразу показав його ОСОБА_7 , тим самим повідомив, що заволодів мобільним телефоном потерпілого.

Неповнолітній ОСОБА_7 , побачивши, що мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_10 знаходиться у неповнолітнього ОСОБА_9 , наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область носу, а неповнолітній ОСОБА_9 зайшов з боку спини потерпілого та наніс йому один удар палкою одночасно по спині та голові. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_10 впав на коліна та на лікті, при цьому схопивши за ноги неповнолітнього ОСОБА_7 , який стояв перед ним. В цей момент ОСОБА_7 кулаком правої руки наніс потерпілому ОСОБА_10 не менше 3 ударів по потиличній частині голови, а неповнолітній ОСОБА_9 , маючи намір допомогти ОСОБА_7 звільнитися від потерпілого ОСОБА_10 , підійшов до нього з лівого боку та наніс більше трьох ударів ногами по корпусу тіла зліва. Від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_10 відпустив ноги ОСОБА_7 , внаслідок чого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , утримуючи при собі мобільний телефон «Meizu М 2 mini імеі: НОМЕР_1 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 1 300 гривень.

В результаті злочинних дій неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 , згідно з висновком експерта судово-медичної експертизи № 381-Е від 15.04.2020 року, завдали не менш 4-х травматичних дій в ділянку голови, не менш 3-х травматичних дій в ділянку правої верхньої кінцівки, не менш 3-х травматичних дій в ділянку лівої верхньої кінцівки та 1-ї травматичної дії в ділянку правого колінного суглобу, внаслідок чого спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі, синців та саден на кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що прокурором не було доведено вину.

Заслухавши суддю-доповідача. доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК України щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було перевірено кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України та зроблено обгрунтований висновок про наявність в його діях ознак вказаного злочину.

Частина 2 статті 186 КК України передбачає відповідальність за грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під таким насильством розуміється:

- фізичне насильство - обмеження волі (зв`язування, замкнення в певному приміщенні тощо), нанесення ударів, побоїв, заподіяння легкого тілесного ушкодження, яке не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності. Суспільна небезпечність такого грабежу підвищується у зв`язку з тим. що додатковими об 'єктами тут виступають свобода, тілесна недоторканність особи;

- психічне насильство - реальна погроза застосуванням зазначеного фізичного насильства. Погроза може бути усною, письмовою, вираженою в конклюдентних діях тощо.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції доведено винуватість ОСОБА_7 доказами, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, зокрема:

- показанями потерпілого ОСОБА_10 , наданими у суді першої інстанції;

- показанями свідка ОСОБА_11 , наданими у суді першої інстанції;

- показанями свідка ОСОБА_12 , наданими у суді першої інстанції;

- висновком судово-медичної експертизи № 381-Е від 12.04.2020 року;

- протоколом огляду місця події від 12.03.2020 року з фототаблицею до нього;

- протоколом огляду предмету від 07.04.2020 року;

- протоколом огляду предмету від 07.04.2020 року;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/202 від 20.03.2020 року;

- протоколом огляду предмету від 20.05.2020 року з фототаблицею до нього;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.05.2020 року з фототаблицею, згідно з якого потерпілий ОСОБА_10 , серед представлених йому осіб вказав на обвинуваченого ОСОБА_7 , який 12.03.2020 року приблизно о 17.30 год, знаходячись біля приміщення катку "Хімік" по АДРЕСА_1 , застосовуючи до нього насилля, відкрито заволодів його мобільним телефоном;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.05.2020 року, згідно з якого свідок ОСОБА_13 , серед представлених йому осіб, вказав на обвинуваченого ОСОБА_7 , який 12.03.2020 року приблизно о 17.30 год, знаходячись біля приміщення катку Хімік" по АДРЕСА_1 , бив раніше не знайомого йому чоловіка;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.05.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_10 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 569-Е від 21.05.2020 року, згідно з якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлені ушкодження у вигляді синців, саден на обличчі, синців та саден на кінцівках, виникли внаслідок дії тупого, твердого предмета, предметів. За механізмом утворення не суперечать механізму та взаємному розташуванню потерпілого та нападаючих, зазначеному в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_14 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2020 року за участю свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2020 року за участю свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом пред`явлення особи свідка ОСОБА_11 за фотознімками для впізнання потерпілому ОСОБА_10 від 22.05.2020 року, під час якого потерпілий вказав на свідка ОСОБА_11 , як на особу, який 12.03.2020 року приблизно о 17.00 год знаходився на даху катку "Хімік та скидував каміння;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.05.2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_9 .

Як вбачається з матеріалів провадження, та перевірено колегією суддів, потерпілий ОСОБА_10 , який був допитаний судом першої інстанції, зазначив, що 12 березня 2020 року, ввечері після 17 год 00 хв в будинку по АДРЕСА_1 , він робив ремонт, заколочував вікна фанерою. Побачив на вулиці підлітків, приблизно 10 осіб, троє з них підійшли до нього на відстань до 20 м, один з них забіг у будівлю та заліз на дах, а коли потерпілий попрохав його злізти, він почав висловлюватись в його бік нецензурною лайкою. Коли потерпілий зібрався його знімати з даху, один з двох підітліків обвинувачений ОСОБА_9 підійшов до потерпілого з палкою, замахувався та вимагав не чіпати його друга, що заліз на дах, а той підліток, який знаходився на даху будівлі почав кидати в голову потерпілого цеглу, якби попав міг би розбити йому голову. ОСОБА_9 замахнувся на нього палкою, потерпілий ухилявся та намагався їх прогнати, це тривало приблизно декілька хвилин. ОСОБА_9 з палкою відбіг до ОСОБА_7 , який словесно підбурював до цих дій. Потерпілий дістав мобільний телефон «Meizu М 2 mini, щоб зателефонувати до поліції, як тільки він дістав телефон, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , обійняв його і відвів в сторону. ОСОБА_7 підійшов до потерпілого, у якого в руках був дерев`яний штапік, потерпілий сказав йому не наближатись до нього та сказав, щоб вони йшли геть, викинув штапік, після чого ОСОБА_9 забіг за спину потерпілого. Потерпілий відступив на ганок, а коли повернувся в сторону ОСОБА_9 , ОСОБА_7 вдарив потерпілого в ліве око та в цей момент з рук потерпілого випав телефон на асфальт. ОСОБА_9 вдарив потерпілого ззаду палкою по голові і спині, потерпілий прикрився руками, а ОСОБА_9 спереду забіг і взяв телефон. ОСОБА_7 сказав є, а ОСОБА_9 знову забіг за спину. Коли потерпілий повернувся до ОСОБА_9 , ОСОБА_7 в цей час наніс удар кулаком правої руки йому в ніс, він відчув сильний біль, після чого пішла кров. ОСОБА_9 наніс ще один удар по спині та голові одночасно і потерпілий впав, при падінні схопив ОСОБА_7 за ноги та хотів його звалити. Потерпілий лежав на животі, впершись ліктями в бетон, а ОСОБА_9 бив ногами по різним частинам тіла, від отриманих ударів він відпустив ОСОБА_7 і той наніс йому декілька ударів кулаком, в голову та обличчя. Тоді він відчув небезпеку своєму життю, піднявся в напрямку ОСОБА_7 , а той відскочив, крикнув підліткам, що вони йдуть, після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ще декотрі підлітки побігли звідти. Підліток, який був на даху будівлі, залишився. Коли потерпілий присів біля стіни будівлі в крові, хлопець спустився з даху будівлі та спитав у потерпілого, що він збирається робити, та сказав, щоб він не звертався до поліції та запропонував владнати конфлікт, потерпілий сказав, що їм краще вибачитись, після чого одразу звернувся до поліції.

Вказані пояснення в сукупності з іншими, дослідженими судом першої інстанції доказами, підтверджують наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікуючих ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 в частині того, що він не був обізнаний про те, що обвинувачений ОСОБА_9 протиправно відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого під час бійки та між ними була відсутня попередня змова, спрямована на відкрите заволодіння майном потерпілого, необхідно розцінювати критично, з огляду на таке.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 в цій частині протирічать показанням потерпілого ОСОБА_10 , який у суді першої інстанції пояснював, що діяли обвинувачені узгоджено, та обвинуваченого ОСОБА_15 , який як на досудовому слідстві, так і у суді першої інстанції послідовно пояснював, що ОСОБА_7 бачив, як він підібрав з землі телефон потерпілого і сказав йому забрати цей телефон, пізніше він показував телефон друзям у присутності ОСОБА_7 , грішми від продажу телефона не поділився, так як у той же вечір витратив їх.

Тому колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що позицію обвинуваченого необхідно розцінювати як спосіб захисту своїх інтересів та спробу уникнути суворого покарання.

Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, з якими погоджується і колегія суддів.

Колегією суддів не встановлено даних, які б свідчили про неповноту та необ`єктивність дослідження судом матеріалів кримінального провадження. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції кожному з доказів дана належна оцінка.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав визнано ОСОБА_7 винуватим у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, а тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , та вважає за необхідне залишити її без задоволення, а вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року без змін.

Керуючись ст. ст.407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року, у кримінальному провадженні № 0000348 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4