Справа №760/2493/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

за участі сторін та інших учасників провадження

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

здійснивши у закритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві розгляд кримінального провадження №0002487 від 26.08.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР за №0002487 від 26.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначила, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим просила призначитийого до судового розгляду в який в подальшому викликати сторони кримінального провадження.

Також звернулася із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Зазначила, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України - зґвалтуванні, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 153 КК України

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 25.08.2023 приблизно о 23 годині 30 хвилин рухався за адресою: АДРЕСА_1 , та побачив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка направлялась в бік адреси свого проживання. У ОСОБА_5 , виник умисел направлений на задоволення своєї статевої пристрасті шляхом вагінального та орального статевого акту. Наздогнавши ОСОБА_6 , ОСОБА_5 підійшов до неї ззаду та закрив їй правою рукою рот з носовим отвором, після чого, застосувавши фізичну силу лівою рукою, затягнув ОСОБА_6 до чагарників біля будинку АДРЕСА_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення з ОСОБА_6 дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням у тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи та припускаючи їх настання, ОСОБА_5 , повалив на землю ОСОБА_6 , зняв з неї її кофту, спустив штани та труси останньої, після чого ОСОБА_5 розстібнув ширинку своїх штанів та дістав свій статевий орган із трусів, та проник до вагінального отвору ОСОБА_6 .. У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , погрозами застосування насильства примусив ОСОБА_6 до орального статевого акту, ліг на спину, дістав свій статевий орган, яким проник до ротової порожнини потерпілої.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 відповідно до висновку експерта №042/1-378-2023 від 11.10.2023, потерпілій ОСОБА_6 спричинено наступні тілесні ушкодження: садна в правій виличній ділянці, в правій щічно-нижньощелепній ділянці, що відповідно до п.п. 4.6. та 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженим Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я); забійна рана на фоні крововиливу на слизовій верхньої губи справа, що відповідно до п.п. 4.6. та 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженим Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

26.08.2023 в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

26.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.08.2023 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 26.10.2023 включно. Проте, у зв`язку з тим, що підозрюваний порушив покладені судом на нього обов`язки, за клопотанням прокурора про зміну запобіжного заходу, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.10.2023 підозрюваному ОСОБА_5 змінено запобіжний захід на тримання під вартою строком до 26.10.2023. Запобіжний захід у подальшому неодноразово продовжувався, в останнє ухвалою Солом`янського районного суду від 09.04.2024.

Прокурор зазначила, що органом досудового розслідування згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме - злочин, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`яти до десяти років.

На переконання органу досудового розслідування, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч.2 ст.152 КК України.

Окрім того, обвинувачений є особою, раніше судимою за аналогічні злочини, а саме за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, а також особою, раніше судимою за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 1. ст. 125 КК України, що свідчить про те, що особа на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила.

Також, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, згідно якого він умисно вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої (зґвалтування).

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із насильством, прокурор вбачає необхідність в продовженні щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. На думку органу досудового розслідування, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Захисник обвинуваченого заперечив щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою, яку вкаже обвинувачений. Проти призначення обвинувального акту до судового розгляду не заперечував.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Просив змінити йому запобіжний захід на такий, який непов`язаний з позбавленням волі. Проти призначення обвинувального акту до судового розгляду не заперечував.

Суд заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, прийшов до висновку про необхідність його задоволення виходячи з наступних обставин.

Обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту чи особистої поруки є недоречним з огляду на те, що він раніше судимий, обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину поєднаного із застосуванням насильства. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, до ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначений запобіжний захід є виправданий з точки зору запобігання ризиків та тяжкості злочину у скоєння якого обвинувачується ОСОБА_5 ..

Так, ризик переховування від правосуддя обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, санкція ч. 2 ст. 152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява №33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Отже, такі відомості, у своїй сукупності дають достатні підстави для переконання того, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Також, стороною обвинувачення належним чином обґрунтовано наявність ризику, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти статевої недоторканості особи, тобто обвинувачений здатний до вчинення дій насильницького характеру, для впливу в позапроцесуальний спосіб з метою зміни їх свідчень в частині фактичних обставин.

Водночас, стороною захисту не надано суду доказів чи аргументів, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Крім того, твердження захисника про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є такими, що не відповідають дійсності.

Таким чином, аргументи сторони захисту не спростували заявлені у клопотанні ризики, які суд вважає доведеними прокурором, а саме ризику переховування від правосуддя та впливу на потерпілу і свідків з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, застосування до обвинуваченого більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме спробам перешкоджати кримінальному провадженню, можливості незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, оцінюючи у сукупності всі обставини на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, враховуючи наявність обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким за ч. 2 ст. 152 КК України, трьох доведених ризиків, відомостей щодо особи обвинуваченого, суд вважає, що на цьому етапі кримінального провадження обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п. 80 рішення у справі «Марченко проти України» про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд бере до уваги положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України та враховує той факт, що згідно матеріалів клопотання, обвинуваченому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, за ч. 2 ст. 152 КК України - тобто зґвалтування, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 153 КК України, та вважає, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не в змозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком 60 днів, без визначення розміру застави.

Крім того, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 615 КПК України, обвинувальні акти під час дії воєнного стану, розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указами Президента України №64/2022 від 24.02.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023 451/2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №3684-IX від 08.05.2024 та №271/2024 від 06.05.2024 затвердженими відповідно законами України №2402-ІХ від 24.02.2022, №2263-ІХ від 22.05.2022, №2500-IX від 15.08.2022, №2738-IX від 16.11.2022, №2915-IX від 07.02.2023, №3057-IX від 02.05.2023, №3275-IX від 27.07.2023, №3429-IX від 08.11.2023, №3564-IX від 06.02.2024, №3684-IX від 08.05.2024 в Україні діє правовий режим воєнного стану з 24.02.2022 до 13.05.2024.

Тобто, в силу норм ч. 9 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальний акт підлягає скеруванню та відповідно розглядається судом, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002487 від 26.08.2023 на підставі ч. 9 ст. 615 КПК України підлягає розгляду Солом`янським районним судом м. Києва.

Враховуючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України у суду є всі підстави для призначення його до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 31, ст. 27 КПК України вирішено розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

На підставі зазначених обставин, суд дійшов висновку про необхідність викликати у судове засідання учасників кримінального провадження.

Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314, 331, 369-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, внесеного в ЄРДР за №0002487 від 26.08.2023, яке відбудеться 11.07.2024 о 14-00 год. у приміщенні Солом`янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. П.Шутова, 1.

Розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком 60 днів, тобто до 14.07.2024 включно.

У судове засідання викликати учасників судового провадження та доставити з ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується 14.07.2024.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8