Справа № 195/555/24
У Х В А Л А

іменем України

04.04.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області області у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , начальника СД Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання дізнавача СД відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000015, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відомості про який 04.02.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач СД ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженого повноважним прокурором, у якому просить накласти арешт на майно, у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження майном, яке було виявлено та тимчасово вилучено під час проведення огляду від 04.02.2024, а саме на: дерев`яну частину фасаду від шафи коричневого кольору.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що 03.02.2024 року близько 21.40 години, невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, 04.02.2024 дізнавачем СД ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 дане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було зареєстроване до ЄРДР за № 0000015 за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України за фактом спричинення тілесних ушкоджень.

09.02.2024 в період часу з 17:30 до 17:55 дізнавачем СД ВП №3 Нікопольського РУП ОСОБА_5 з метою виявлення та вилучення предметів та речей вчинення даного кримінального правопорушення проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_1 , де учасник огляду ОСОБА_7 добровільно надала дерев`яну частину фасаду від шафи коричневого кольору розмірами 44см*9см*3см, яка пояснила, що саме цим предметом вона завдала тілесні ушкодження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході вказаного огляду дерев`яна частина фасаду від шафи коричневого кольору була вилучена до ВП №3 Нікопольського РУП та винесеною постановою дізнавача СД визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, після цього вилучене майно направлене на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів за адресою: АДРЕСА_2 . Власником вказаного майна є ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Рішення про тимчасове вилучення дерев`яної частини фасаду від шафи коричневого кольору обґрунтовується тим, що відповідно до ст. 167 КПК України є достатньо підстав вважати, що вона використана як предмет злочину та зберегла на собі сліди злочину (п. 1 ч. 1 ст. 167 КПК України), дане рішення про вилучення дерев`яної частини фасаду від шафи коричневого кольору прийнято дізнавачем після проведення огляду. У свою чергу, є достатні підстави вважати, що дерев`яна частина фасаду від шафи коричневого кольору, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 167 КПК України є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та, відповідно, предметом злочину кримінального провадження № 0000015. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Вищевказане майно, є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме були предметами вчинення злочину, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, з метою встановлення інших речових доказів необхідно провести процесуальні дії та рішення, зокрема: впізнання речового доказу (тобто, чи саме цим предметом було спричинено тілесні ушкодження), призначення та проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (чи є залишки біологічних слідів на речовому доказу та їх належність).

Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання його у протиправний спосіб та неможливість іншими шляхами, окрім застосування арешту забезпечити незмінність слідової картини на ньому.

У загальному підсумку, реалізація ризиків вказаних дій призведе до зміни слідової картини, яку зберігає на собі вищезазначене майно, визнане речовими доказами у провадженні, неможливості досягнення мети кримінального провадження в наступному.

Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення буде досягнуто мети його застосування, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, що матимуть на меті ухилення від притягнення до визначеної законом відповідальності.

Правова підстава арешту майна (ч.2 ст.170 КПК України): збереження речових доказів.

В судовому засіданні дізнавач підтримав дане клопотання про арешт майна, просив суд задовольнити.

Прокурор також підтримав дане клопотання про арешт майна, просив суд задовольнити.

Розглянувши клопотання дізнавача, заслухавши прокурора, дізнавача, перевіривши матеріали досудового розслідування, доходжу висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, посилаючись на наступні обставини.

Встановлено, 04.02.2024 дізнавачем СД ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 дане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було зареєстроване до ЄРДР за №0000015 за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України за фактом спричинення тілесних ушкоджень.

09.02.2024 в період часу з 17:30 до 17:55 дізнавачем СД ВП №3 Нікопольського РУП ОСОБА_5 , з метою виявлення та вилучення предметів та речей вчинення даного кримінального правопорушення проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_1 , де учасник огляду ОСОБА_7 добровільно надала дерев`яну частину фасаду від шафи коричневого кольору розмірами 44см*9см*3см, яка пояснила, що саме цим предметом вона завдала тілесні ушкодження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу огляду місця події від 09 лютого 2024 року, долученого до клопотання про арешт майна, під час огляду місця події було вилучено: дерев`яну частину фасаду від шафи коричневого кольору.

Відповідно до постанови СД ВП №3 Нікопольського РУП ОСОБА_5 від 09.02.2024 року, вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженню №0000015 від 04.02.2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідності до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (ч.5 ст.171 КПК України).

Як визначено в ч.ч.1,2 ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,3,7 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку (ч.1 ст.116 КПК України).

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що тимчасове вилучення майна під час огляду місця події відбулося 09.02.2024. Проте, вказане клопотання подано до суду 08.04.2024 року, тобто з порушенням строків визначених КПК України. При цьому ініціатором клопотання не було вказано поважності причини пропуску цього строку.

Як вбачається з правової позиції, викладеної в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження ВССУ від 07.02.2014 (п.4.2.6) при вирішенні питання про правові наслідки пропуску зазначеного строку звернення із клопотанням про арешт майна в разі його попереднього вилучення слід керуватись нормами ст. 171 КПК та ч. 3 ст. 172 КПК. Тому у випадку подання клопотання слідчого чи прокурора з порушенням строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК, слідчий суддя постановляє ухвалу про повернення цього клопотання прокурору, а не ухвалу про відмову у його задоволенні. При цьому слід враховувати положення, закріплені у ст. 117 КПК, де визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до ч. 3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заінтересованої особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини через які цей строк пропущено.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 16.08.2021 у справі №931/204/20 провадження №51-3907ск21 та від 27.03.2019 року у справі № 127/17092/18 провадження №51-8813км18.

Проте, наведені в клопотанні про поновлення процесуального строку обставини не доводять наявність причин непереборного характеру, в силу яких начальник сектору дізнання Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області був позбавлений реальної можливості звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в строк визначений ч.5 ст. 171 КПК України, а отже не можуть бути сприйняті судом як поважні.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання начальника СД Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про поновлення строку звернення до слідчого судді з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна в ході огляду місця події, задоволенню не підлягає за недоведеністю поважності причин пропуску строку звернення.

Оскільки клопотання про арешт майна подано з пропуском строку, слідчий суддя, зважаючи на імперативну норму абзацу другого частини 5 статті 171 КПК України, приходить до висновку, що вказане клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98,170-173,175,309,372,392,532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання дізнавача СД відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000015, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відомості про який 04.02.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_1

04.04.2024