Справа № 344/5270/24
Провадження № 1-кс/344/2374/24
У Х В А Л А

22 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000450, -

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що Слідчим відділом СУ ГУНП в Івано-Франківській області, за процесуального керівництва Івано-Франківської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000450 від 11.08.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , у невстановленому місці та у невстановлений час, незаконно придбали особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, з метою подальшого збуту, задля отримання доходів та визначили місце його незаконного зберігання в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де фактичного проживає ОСОБА_5 , який, відповідно до відведеної йому ролі у створеній злочинній групі, повинен був його подрібнювати та розфасовувати в окремі упаковки та надалі передавати ОСОБА_4 , для збуту підшуканим ним споживачам. 20 березня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України. При проведенні обшуку затриманого ОСОБА_4 було виявлено та вилучено грошову купюру номіналом 100 грн., серії та номеру YИ 0879391, банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «LG» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-картою № НОМЕР_3 . Купюра номіналом 100 гривень, серії та номеру НОМЕР_4 виявлена та вилучена у ОСОБА_4 , під час його затримання, ідентифікована як така, що передавалась ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , за придбання у нього особливо небезпечного наркотичного засобу, що мало місце 20.03.2024 року. Отримані відомості дають достатні підстави вважати, що вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти, здобуті незаконним шляхом, мобільний телефон використовувався ним для зв`язку із іншими своїми співучасниками, а банківська картка могла слугувати засобом отримання незаконно набутих грошових коштів внаслідок його такої злочинної діяльності, що необхідно дослідити при подальшому здійсненні досудового розслідування. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого затримано ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. 20 березня 2024 року вилучені речі під час затримання у ОСОБА_4 було визнано речовими доказами.

Слідчий просив розглянути клопотання без його участі, клопотання задовольнити.

ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив клопотання про арешт майна розглядати без його участі, щодо задоволення клопотання не заперечував.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ст. 170 Кримінального процесуального Кодексу України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Захід забезпечення кримінального провадження тимчасове вилучення майна, застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

У свою чергу, зазначене вище тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасово вилучення майна та його арешт.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення , збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п.10 ч.2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

20.03.2024 року складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, під час якого було виявлено та вилучено грошову купюру номіналом 100 грн., серії та номеру YИ 0879391, банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «LG» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-картою

№ НОМЕР_3 .

Постановою слідчого ОСОБА_3 про визнання речовим доказом від 20.03.2024 року виявлені та вилучені під час обшуку затриманого ОСОБА_4 речі визнані речовим доказом у кримінальному провадженні №0000450.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого затримано ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Таким чином, клопотання обґрунтовано належними правовими підставами.

Відповідно до зазначеного, суд-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити;

накласти арешт на майна, виявлене та вилучене під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на грошову купюру номіналом 100 грн., серії та номеру YИ 0879391, банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «LG» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-картою № НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1