Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1690/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 лютого 2024 року, якою продовжено відносно підозрюваного

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів: має вищу освіту, одружений, має двох неповнолітніх дітей, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 квітня 2024 року, без визначення розміру застави, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год 00 хв. Вважає, ухвалу слідчого судді незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази на підтвердження обгрунтованості підозри у вчинення ОСОБА_10 саме інкримінованих йому злочинів. Вказує, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Зазначає, що слідчім суддею не враховано особу підозрюваного, який раніше не судимий, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та батька похилого віку, має постійне місце проживання та місце роботи (є фізичною особою підприємцем), а також приймає участь у волонтерській діяльності.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 26.02.2024 слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 , без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 11.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.4 ст.186, ч.3 та ч.4 ст.189, ч. 3 ст.190, ч. 1 ст.263 КК України, зокрема за підозрою ОСОБА_10 у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимаганні), поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а також у зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено ряд кримінальних правопорушень, вчинених співучасниками на території Коростенського району Житомирської області.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що упродовж жовтня 2023 року - січня 2024 року ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, шляхом зловживання довірою, заволоділи майном ОСОБА_16 , а саме обладнанням, встановленим у приміщенні СТО за адресою: АДРЕСА_3 , загальною вартістю не менше 331524,38 гривень, що є значною шкодою.

Також упродовж липня 2023 року - січня 2024 року ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, упродовж липня 2023 року - січня 2024 року вимагали у ОСОБА_21 грошові кошти у сумі 5000 доларів США (182843 гривень) під приводом вигаданого боргу, застосовуючи при цьому погрози насильства над потерпілим та насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи.

Крім того, з метою спонукання ОСОБА_21 до виконання вимог ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 щодо передачі їм грошових коштів, 14.10.2023 року близько 13 години ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інші достовірно невстановлені слідством особи, діючи повторно за попередньою змовою групою осіб, прибули до одного із будинків по АДРЕСА_4 , та в одній із кімнат будинку за вказаною вище адресою, відкрито викрали бензопилу, яка належить ОСОБА_22 «Stihl-361» вартістю 24000 гривень.

Крім того, у достовірно невстановлений слідством день та час, але не пізніше 02.01.2024 року ОСОБА_10 , достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений слідством спосіб, незаконно придбав 26 боєприпасів стрілецької вогнепальної зброї, а саме 7,62 мм гвинтівковими патрони з кулею «ЛПС» зразка 1975 р. зі сталевим осердям. Після цього, незаконно придбані боєприпаси ОСОБА_10 переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав до 15 год. 20 хв. 02.01.2024 року до їх виявлення та вилучення працівниками правоохоронних органів.

02.01.2024 року злочинну діяльність вказаних вище осіб припинено працівниками правоохоронних органів.

02.01.2024 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 190 КК України.

30.01.2024 року ОСОБА_10 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

09.01.2024 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира №296/117/24 ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 01.03.2024 року.

05.02.2024 року ухвалою Житомирського апеляційного суду у справі №296/117/24 скасовано ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09.01.2024 та постановлено нову ухвалу, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.03.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 27.02.2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000094 від 11.03.2021 року до 02.06.2024 року.

Слідчий зазначив, що завершити досудове розслідування до вказаного строку (01.03.2024 року) не представляється можливим, оскільки необхідно виконати ряд слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, направлених на здобуття фактичних даних, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Водночас, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати та обумовлюють необхідність продовження його застосування.

Враховуючи обгрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, дані про особу підозрюваного, а також те, що продовження тримання під вартою зможе запобігти вказаним ризикам та належним чином забезпечить проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 , без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію та майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи, завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено у разі засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вищевказаних вимог закону дотримався.

Так, слідчий суддя встановив, що наявність обгрунтованої підозри підтверджується доказами, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, а саме: протоколом про закінчення контролю за вчиненням злочину відкритим фіксуванням від 02.01.2024 року; протоколом про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії - негласного аудіо-, відео контролю особи від 03.01.2024 року, 15.09.2023 року, 06.11.2023 року, 15.02.2024 року; протоколами про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії - негласного аудіо контролю особи від 06.12.2023 року; протоколом огляду предметів від 16.11.2023 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2023 року; висновком експерта №1508 від 31.08.2023 року за результатом проведення судово-медичної експертизи; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 18.12.2023 року; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_23 від 26.12.2023 року; протоколом про результати оперативно-технічних заходів - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 23.08.2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 від 06.11.2023 року; протоколами про результати оперативно-технічних заходів - негласного аудіо контролю особи від 07.08.2023 року, 18.12.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 28.12.2023 року; протоколом обшуку (проникнення до житла чи іншого володіння у порядку ст. 233 КПК) від 02.01.2024 року; висновком експерта №СЕ-19/106-24/785-БЛ від 24.01.2024 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_4 , ОСОБА_26 від 04.01.2024 року, ОСОБА_27 від 13.02.2024 року; протоколами про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії негласного аудіо контролю особи від 18.12.2023 року, 06.12.2023 року та іншими матеріалами провадження.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вищевказане, на думку апеляційного суду, зазначених доказів достатньо, щоб на даному етапі кримінального провадження стверджувати про обгрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.3 ст.190, ч.1 ст.263 КК України.

Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про необгрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам сторони захисту.

Також слідчий суддя врахував дані про особу ОСОБА_10 , який раніше несудимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, займається підприємницькою діяльністю, а також встановив наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання, оскільки ОСОБА_10 обгрунтовано підозрюється у вчиненні двох тяжких та особливо тяжкого злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтований тим, що досудове розслідування триває і на теперішній час слідством віднайдені не всі докази.

Можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою схилити останніх до відмови від показань, а також інших підозрюваних обгрунтована тим, що вказані особи ще не допитані судом.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтований характером інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, їх тривалістю та кількістю.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_10 , даних про особу останнього, слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними.

Доводи сторони захисту про необхідність визначення розміру застави, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 по те, що підозрюваний ОСОБА_10 позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також приймає участь у волонтерській діяльності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам сторони захисту.

Посилання сторони захисту на можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, колегія суддів також вважає безпідставними з урахуванням стадії кримінального провадження та обставин інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень.

Більш того, стороною захисту не доведено наявності достатніх стримуючих факторів від порушень ОСОБА_10 своїх процесуальних обов`язків у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи сторони захисту про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обгрунтованості підозри у вчинення ОСОБА_10 саме інкримінованих йому злочинів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки питання належності та допустимості доказів вирішує суд під час судового розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 лютого 2024 року, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 квітня 2024 року, без визначення розміру застави - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :