Справа № 333/2578/23
Провадження №1-кс/333/694/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, скаргу-1-2 ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_4 у кримінальному провадженню №0000711 від 13.06.2022 року за ч.1 ст.366, та ч.2 ст.382 КК України, -

В С Т А Н О В И ЛА:

В провадження слідчої судді надійшла скарга 1-2 ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_4 у кримінальному провадженню №0000711 від 13.06.2022 року за ч.1 ст.366, та ч.2 ст.382 КК України, яка полягає у не визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні відповідно до ч.2 ст.55 КПК України. Скаржник ОСОБА_3 просить суд зобов`язати слідчого надати йому повідомлення про права та обов`язки потерпілого по справі №0000711 від 13.06.2022 року згідно з ст.56 КПК України.

В судове засідання ОСОБА_3 , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Старший слідчий першого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі (з дислокацією у м. Запоріжжя), ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, був повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду скарги, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні скарги. В обґрунтування заперечень зазначив, що ОСОБА_3 не має статусу потерпілого по кримінальному провадженню №0000711 від 13.06.2022 року за ч.1 ст.366, та ч.2 ст.382 КК України. Враховуючи, що ОСОБА_3 хоча і подав заяви про вчинення кримінальних правопорушень, однак внаслідок подій, які є об`єктом розслідування у кримінальному провадженні №0000711 не встановлено факту заподіяння йому моральної, фізичної або майнової шкоди, останній не може бути визнаний потерпілим у вказаному провадженні. ОСОБА_3 було допитано у якості свідка. У протоколі допиту в якості свідка ОСОБА_3 власноруч здійснив виправлення, закресливши слово «свідок» з дописом слова «потерпілий». Слідчий зазначає, що ОСОБА_3 , згідно ст. 60 КПК України, на даний час має статус заявника. Також на виконання ухвали слідчого судді від 22.02.2024 року надав суду для дослідження матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000711 від 13.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, та ч.2 ст.382 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши скаргу та долучені до неї документи, матеріали за результатами перевірки, які надійшли з Територіального управління Державного бюро розслідувань в м.Мелітополі (з дислокацією у м. Запоріжжя), слідча суддя дійшла до наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Судом встановлено, що в провадженні старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР 13.06.2022 року за №0000711 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, та ч.2 ст.382 КК України.

20 січня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого ТУ ДБР розташованому в м.Мелітополі ОСОБА_4 з «заявою -1-2» про визнання заявника потерпілим в рамках кримінального провадження №0000711.

30 січня 2024 року слідчим ТУ ДБР ОСОБА_4 розглянута «заява-1-2» ОСОБА_3 від 20.01.2024 року, та надано обґрунтовану відповідь, згідно з якою ОСОБА_3 , відповідно до ч.2 ст.60 КПК України, має статус заявника. Крім цього, слідчий зазначає, що на теперішній час досудове розслідування триває та вживаються заходи на повне, всебічне та об`єктивне дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Відповіно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

За ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 5 ст.55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст.55 КПК, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В межах кримінального провадження №0000711 від 13.06.2022 року слідчий визначає права та обов`язки скаржника ОСОБА_3 як заявника, які передбачені ст.60 КПК України.

Відповідно до протоколу допиту свідка від 13.01.2024 року заявника ОСОБА_3 допитано в якості свідка, що дає підстави вважати, що досудове розслідування триває, слідчим не прийнято вмотивованого рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, не зазначено чи завдано заявникові кримінальним провадження шкоди, визначеної ч.1 ст.55 КПК України.

Також слідча суддя звертає увагу, що чинним КПК України не передбачене право слідчого судді зобов`язувати слідчого визнавати особу в якості потерпілого.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.40 КПК України ,слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Ухвалення слідчим суддею рішення, яким зобов`язано слідчого вчинити конкретну дію - залучити особу в якості потерпілої у кримінальному провадженні, надати їй пам`ятку про права й обов`язки потерпілої та допитати її в якості потерпілої вказує на втручання в процесуальні повноваження слідчого, про що зазначено також у постанові ККС ВС у справі № 522/7836/21 від 01.12.2022 року.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідча суддя доходить висновку, що скарга ОСОБА_3 1-2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не визнанні його потерпілим в межах кримінального провадження №0000711 від 13.06.2022 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 307 КПК України, слідча суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні скарги-1-2 ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_4 у кримінальному провадженню №0000711 від 13.06.2022 року за ч.1 ст.366, та ч.2 ст.382 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1