Справа №278/3347/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Житомирського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання, подане прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_2 про передачу у власність держави речових доказів у кримінальному провадженні №0000154, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з вище вказаним клопотанням, в якому просить передати у власність держави майно, а саме - 17 протитанкових мін серії ТМ62М з підривачами МВП62М на потреби Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» для використання за призначенням під час виконання бойових завдань.

В обґрунтування клопотання вказав, що кримінальне провадження № 0000154 від 06.03.2024 року, в рамках якого було вилучено майно і визнано речовими доказами, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, враховуючи норми ч. 9 ст. 100 КПК України, з метою вирішення долі речових доказів, прокурор просить передати вказане майно у дохід держави.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими ВП № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154 від 06.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Зі змісту Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копія якого долучена до клопотання, вбачається, що 28.03.2024 року кримінальне провадження № 0000154 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,КПК України та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Частиною 9 статті 100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

В пункті 5 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

З моменту постановлення слідчим постанови про закриття кримінального провадження, досудове розслідування є закінченим, а відтак слідчий суддя позбавлений процесуальних повноважень вирішувати питання про долю речових доказів поза межами досудового розслідування.

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ст. 100 ч. 9 КПК України про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

При цьому слідчий суддя керується правовим висновком, викладеним в постанові Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду від 08.12.2020 у справі № 234/17070/19.

Як убачається з клопотання досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводилось та було закрите слідчим СВ відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, який знаходиться на території Богунського району м. Житомира.

Отже, оскільки орган досудового розслідування, а саме відділ поліції №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, яким було закінчене досудове розслідування у зв`язку з його закриттям, знаходиться на території юрисдикції Богунського районного суду м. Житомира, то вказане клопотання повинен розглядати суддя зазначеного місцевого загального суду.

Беручи до уваги викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що до повноважень слідчого судді не відноситься розгляд клопотання про долю речових доказів, поданого в порядку ст. 100 ч. 9 КПК України, оскільки кримінальне провадження №0000154 від 06.03.2024 є закритим, а досудове розслідування у кримінальному провадженні є закінченим, доля речових доказів підлягає вирішенню судом, а тому клопотання про долю речових доказів підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 3, 100 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання, подане прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_2 , про долю речових доказів в кримінальному провадженні №0000154 повернути без розгляду.

Роз`яснити прокурору, що після закриття кримінального провадження питання про долю речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України підлягає вирішенню судом місцевого загального суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1