Провадження № 1-кс/947/8697/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_3 погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000033 від 22.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1, ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000033 від 22.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1, ч.3 ст.368 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Одеської спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №183 від 18.07.2022 ОСОБА_5 призначено на посаду головного сержанта військової частини НОМЕР_1 .

Так, ОСОБА_5 при вступі до Збройних Сил України відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», склав Військову присягу на вірність народу України та присягнув бути вірними та відданими українському народові, непохитно стояти на сторожі свободи і незалежності української держави, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та неухильно дотримуватися Конституції та законів України.

Перебуваючи на посаді головного сержанта військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 знав та розумів, що відповідно до пункту ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року, на нього, у тому числі, покладено обов`язки додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з приміткою до ст.364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, якими особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 3, ст. 22, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності. Вказаним особам забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб. Зазначені особи зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені ст. 24 вказаного закону.

Таким чином, у розумінні п. 1 примітки 1 до ст. 425 КК України,

п. 1 примітки 1 до ст. 364 КК України, посадові особи, уповноважені вирішувати питання про переведення військовослужбовця до іншого місця несення військової служби, є військовими службовими особами.

Відповідно до ст.ст.19,68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно із ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати негідних вчинків.

В той же час, при порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється не в повному обсязі або не виплачується взагалі.

Одночасно п. 110 Указу Президента України «Про Положення проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», передбачено, що переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.

Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів, які порушили питання про переміщення, здійснюється .

У зв`язку із вищевикладеним, відповідно до примітки 1 до статті 364 КК України, посадові особи уповноважені на визначення місця проходження військовим служби відповідно до своїх обов`язків є службовими особами та виконують організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_5 всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, в групі осіб за попередньою змовою, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий корупційний злочин, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, предметом якого була неправомірна вигода у значному розмірі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем на посаді головного сержанта військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою групою осіб, до числа якої входять невстановлені на даний час посадові особи військової частини НОМЕР_2 та невстановлені на даний час посадові особи військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », 25.06.2024 приблизно о 16 годині 00 хвилин, знаходячись на паркувальному майданчику гіпермаркету « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із заздалегідь виказаним ним проханням та подальшої передачі неправомірної вигоди зазначеним посадовим особам, одержав від ОСОБА_6 , неправомірну вигоду в сумі 4500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.06.2024 складає 182 477,25 гривень та є неправомірною вигодою у значному розмірі, за вчинення невстановленими посадовими особами військової частини НОМЕР_2 та невстановленими посадовими особами військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в інтересах ОСОБА_7 як того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища вказаних вище службових осіб, а саме: за перевід з місця проходження служби молодшого сержанта військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 , з лінії бойового зіткнення до тилової військової частини НОМЕР_1 .

Після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_5 був затриманий правоохоронним органом за вчинення кримінального правопорушення в порядку ст.208 КПК України, а їх злочинну діяльність припинено.

26.06.2024 на підставі постанови Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про проведення освідування особи в період часу з 16 год. 33 хв. по 16 год. 44 хв. було проведено освідування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого було здійснено та вилучено:

- змив з правої долоні ОСОБА_5 та поміщено в лабораторний пластиковий контейнер, який було поміщено в сейф пакет 600377949;

- змив з лівої долоні ОСОБА_5 та поміщено в лабораторний пластиковий контейнер, який було поміщено в сейф пакет 600377919;

- контрольний зразок серветки просоченої спиртовим розчином, яка була поміщена в лабораторний пластиковий контейнер, який було поміщено в сейф пакет 600377942.

Того ж дня вищевказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідча звертається з клопотанням з метою збереження речових доказів.

Слідча в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій клопотання підтримала, просила розглянути у її відсутності.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчої підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході освідування особи змиви відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки могли зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 25.06.2024 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначені змиви визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_3 погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000033 від 22.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1, ч.3 ст.368 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на: змив з правої долоні ОСОБА_5 ; змив з лівої долоні ОСОБА_5 ; контрольний зразок серветки просоченої спиртовим розчином.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1