КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4804/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року, -

за участі:

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.06.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 , погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 23.08.2024 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, народного депутата України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалуслідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.06.2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Мотивуючи апеляційні вимоги захисник вказує, що підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою, зокрема в тій частині, що йому у вину ставиться незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань. Водночас, в діях ОСОБА_7 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 КК України, оскільки на місці події був присутній працівник Національної поліції України - слідчий СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві, який вимагав від ОСОБА_14 не покидати визначене місце, однак останній вказані вимоги не виконував, після чого працівник поліції застосував фізичну силу. Таким чином, ОСОБА_7 був присутній поряд із працівником правоохоронного органу, який виконував свої службові обов`язки, у зв`язку із чим дії ОСОБА_7 , який здійснював фіксацію подій, які відбувались, взагалі неможливо кваліфікувати як протиправні, більше того неможливо кваліфікувати як незаконне позбавлення волі людини.

Сторона захисту звертає увагу суду, що прокурором було грубо порушено процесуальний порядок звернення із клопотанням про застосування запобіжного заходу, клопотання було подано відносно ОСОБА_7 без зазначення його процесуального статусу.

Зазначає, що прокурором у судовому засіданні не було доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Адвокат наголошує, що підозрюваний не має мети переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки має постійне місце проживання в місті Києві та постійне місце роботи в місті Києві, також він не має можливості виїхати за кордон. Також, підозрюваний не має мети та гіпотетичної можливості знищити, сховати або спотворювати речі та документи які мають істотне значення для кримінального правопорушення, оскільки такі речі та документи в кримінальному провадженні відсутні. Крім того, ОСОБА_7 не перешкоджає кримінальному провадженню, а навпаки, сприяє його розслідуванню, через захисників ініціює слідчі дії; підозрюваний не має мети та можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та загалом підозрюваному не властива кримінальна поведінка.

Адвокат також зауважує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання в місті Києві, є народним депутатом України, має бездоганну репутацію серед друзів та колег, кримінальна поведінка йому не властива, є публічним діячем, в минулому телеведучий, нині політичний діяч.

Апелянт посилається і на те, що прокурором не було доведено неможливості застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування.

На переконання сторони захисту, можливо застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001048 від 20.06.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. ч. 2, 4 ст. 296 КПК України.

У ході досудового розслідування зазначено, що відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Ст. 29 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат України є обраний відповідно до Закону України «Про вибори народних депутатів України» представник Українського народу у Верховній Раді України і уповноважений ним протягом строку депутатських повноважень здійснювати повноваження, передбачені Конституцією України та законами України.?

Відповідно до протоколу Центральної виборчої комісії від 30.07.2019 «Про результати виборів народних депутатів України у одномандатному виборчому окрузі № 219» ОСОБА_7 обраний народним депутатом України та є народним депутатом IX скликання.

Так, 20.06.2024 року приблизно о 13 годині 45 хвилин народний депутат України ОСОБА_7 та ОСОБА_15 разом із іншими невстановленими озброєними особами, одягненими у військову форму без знаків розрізнення перебували за адресою: АДРЕСА_3 , де до них підійшов ОСОБА_14 та поцікавився підставами перебування окремих із цих осіб зі зброєю у громадському місці, на що ті відмовилися повідомляти останньому причини та підстави їх перебування за вищевказаною адресою, у зв`язку із чим між ними та ОСОБА_14 виник словесний конфлікт.

В подальшому, під час словесного конфлікту між ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , у останнього виник раптовий умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_14 .

Водночас, усвідомлюючи, що для забезпечення позбавлення волі ОСОБА_14 необхідно мати фізичну, у тому числі чисельну перевагу над потерпілим, ОСОБА_7 , користуючись тим, що ОСОБА_15 та інші невстановлені особи, виконують його, ОСОБА_7 вказівки, наказав останнім незаконно позбавити потерпілого ОСОБА_14 волі, тобто протиправно перешкоджати обирати за своєю волею своє місце знаходження та тримати потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, тим самим вступив у попередню змову з ОСОБА_15 та іншими невстановленими на даний час особами, які, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь та надали згоду на вчинення злочину у складі групи осіб.

Після цього, приблизно о 13 годині 50 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші невстановлені на даний час особи за вказівкою ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, наблизились до ОСОБА_14 та, діючи узгоджено, цілеспрямовано, фізично оточили останнього, таким чином шляхом блокування його руху, штовханини, застосуванням фізичної сили та чисельної переваги, унеможливили подальше пересування ОСОБА_14 проти його волі.

В подальшому, ОСОБА_15 та інші невстановлені на даний час особи, виконуючи вказівку ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію спільного умислу спрямованого на незаконне позбавлення волі ОСОБА_14 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, в ході фактичного обмеження свободи переміщення потерпілого застосували до нього фізичну силу, яка виразилась у нанесенні не менше двох ударів руками та удушення руками шиї ОСОБА_14 , тим самим подавивши волю останнього до опору.

Не зупиняючись на досягнутому, на виконання вказівки ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , діючи спільно з невстановленими на даний час особами, продовжуючи спільні злочинні дії, направлені на незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_14 , що супроводжувалися заподіянням фізичних страждань, усвідомлюючи, що вони не мають права позбавляти волі іншу особу, всупереч вимогам статей 3, 29, 33 Конституції України, умисно, протиправно, застосували до ОСОБА_14 спеціальний засіб - металеві кайданки, унеможливили здійснення опору останнім, та незаконно позбавили ОСОБА_14 проти його волі можливості вільно пересуватися і вибирати місце свого перебування, і таким чином протягом близько 20 хвилин незаконно утримували потерпілого на вулиці за вказаною вище адресою, де ОСОБА_14 знаходитись не бажав.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, що полягали в незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

24.06.2024 року прокурором за дорученням Генерального прокурора ОСОБА_13 повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

25.06.2024 року старший слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 за погодженням із Генеральним прокурором ОСОБА_13 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.06.2024 року зазначене клопотання було задоволено та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 23.08.2024 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Як вбачається з наданих старшим слідчим Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 до клопотання матеріалів, які його обґрунтовують, слідчий суддя встановив наявність зазначених у клопотанні обставин підозри, які підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є наведені у клопотанні докази з доданими до нього матеріалами.

Вагомість даних щодо причетності підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів щодо їх достатності не викликала. Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - достатніх підстав (доказів), обґрунтованої підозри, поза розумним сумнівом.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має бути співмірним зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваної, що випливають та/бо можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами, зазначеними у клопотанні, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з метою здійснення подальшого розслідування.

З урахуванням того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, всупереч доводам апеляційної скарги, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про їх існування є обґрунтованим з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а відтак існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В сукупності із обставинами кримінального провадження та ризиками, приведеним у клопотанні, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, колегією суддів враховуються дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема щодо міцності соціальних та сімейних зв`язків, майнового стану, відсутності судимостей та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема і ті, на які посилається у апеляційній скарзі захисник.

Саме сукупність цих обставин, з урахуванням характеризуючих особу підозрюваного даних, переконливо свідчать про обґрунтованість застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Оцінивши обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що застосування слідчим суддею суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є правильним, такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, при цьому слідчий суддя належним чином обґрунтував прийняте рішення всупереч доводам апеляційної скарги.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.06.2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 , погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 23.08.2024 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4