У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000330, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Засобом поштового зв`язку прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000330, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна.

Згідно вказаного клопотання з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на речі, вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.06.2023 року, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: автомобіль марки «Renault», моделі «Lаguna», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , володільцем якого являвся померлий ОСОБА_5 , а власником згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; змиви за допомогою марлевої серветки із керма автомобіля марки «Renault», моделі «Lаguna», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , із забороною права відчуження, розпорядження та користування.

Прокурор в судове засідання не з`явився, клопотання просив розглянути у його відсутності.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб. Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000330, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.06.2024 року.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР відповідно наданого витягу стало те, що «21.06.2024 близько 20:56 год. водій транспортного засобу марки «Renault», моделі «Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканець АДРЕСА_2 рухаючись по автодорозі м-06 «Київ-Чоп», 793+228 км, зі сторони міста Ужгорода у напрямку міста Мукачево, перед поворотом до населеного пункту Середнє, Ужгородського району, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen», моделі «E-Golf», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , в салоні якого перебував пасажир ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_3 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого ОСОБА_5 помер на місці події, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 доставлені до лікарні з діагнозами перелому хребців хребта та перелом ключиці».

В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який проводився 21.06.2024 року о 21 год. 40 хв. слідчим СВ ВП №! Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 в присутності понятих за адресою: АДРЕСА_1 км перед поворотом в смт. Середнє, вилучено: автомобіль марки «Renault», моделі «Lаguna», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; змиви за допомогою марлевої серветки із керма автомобіля марки «Renault», моделі «Lаguna», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

22.06.2024 року автомобіль марки «Renault», моделі «Lаguna», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; змиви за допомогою марлевої серветки із керма автомобіля марки «Renault», моделі «Lаguna», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000330, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України /постанова про визнання речовими доказами від 22.06.2024 року/.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна слідчий визначив забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Незастосування арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В свою чергу відповідно до частини третьої статті 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, з метою забезпечення збереження речових доказів слід накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.06.2023 року, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: автомобіль марки «Renault», моделі «Lаguna», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Що стосується накладення арешту на змиви за допомогою марлевої серветки із керма автомобіля марки «Renault», моделі «Lаguna», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , то в цій частині клопотання до задоволення не підлягає, так як сліди, поза всяким сумнівом, не є речами, а предмети, на яких вони збереглися, не стають ними автоматично, оскільки не завжди мають юридичні ознаки речі, а отже, не можуть уважатися тимчасово вилученими й піддаватися арешту.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.06.2023 року, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: автомобіль марки «Renault», моделі «Lаguna», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , із забороною права відчуження, розпорядження та користування.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, які зобов`язані письмово проінформувати заінтересованих осіб.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_11