Справа № 183/9719/23
№ 1-кп/183/1045/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000966 від 22.07.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційне не працює, не одружений, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан. Крім цього, Законом України № 3057- ІХ від 02 травня 2023 року затверджено Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно з яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Водночас, 21 липня 2023 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме майна, яке належить ОСОБА_7 , та знаходиться у кишені останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , знаходячись у вказаний час та місці, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, зрозумівши, що ОСОБА_7 заснув, у кишені одягу ОСОБА_7 побачив мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A31», чорного кольору, ІМЕ11 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , вартістю 2784 гривні 00 копійок, який належить ОСОБА_7 , та який ОСОБА_5 визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Після чого, ОСОБА_5 дістав з кишені ОСОБА_7 вищевказаний мобільний телефон, взяв його до рук та покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2784 гривні 00 копійок.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання зарекомендувала себе з негативної сторони, постійного місця роботи не має, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд дійшов наступного.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпровської області від 23.09.2020 р. обвинувачений був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та йому було призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпровської області від 12.04.2021 р. обвинувачений був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та йому було призначене покарання у виді обмеження волі волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання з покаранням призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.09.2020 року остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 2 місяці позбавлення волі.

Судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, не знята та не погашена.

Маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення кримінального правопорушення проти власності, обвинувачений на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин проти власності.

Таким чином судом встановлено, що обвинувачений систематично вчиняє злочини проти власності, що свідчить про його високу суспільну небезпечність та відсутність переконань, направлених на дотримання законів України, про кримінальну спрямованість поведінки обвинуваченого та стійке небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Наведене характеризує обвинуваченого як суспільно небезпечну особу.

Таким чином для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, із застосуванням положень ст. ст. 75 та 76 КК України, суд не находить підстав.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з часу його добровільного з`явлення до установи виконання покарань для відбування покарання, або з часу його затримання в порядку виконання вироку.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A31», чорного кольору, ІМЕ11 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити у останнього та вважати переданим за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1