22 лютого 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України,
На розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання недопустимими доказами протоколу затримання 15.11.2020 ОСОБА_4 та протоколу огляду місця події від того ж числа, протоколу огляду телефону ОСОБА_4 від 19.11.2020, висновків Запорізького НДЕКЦ МВС України №7-3363 від 16.11.2020, №7-3375 від 30.11.2020, №7-3376 від 04.12.2020.
Клопотання мотивовано тим, що було порушено право ОСОБА_4 на захист, так як при його затриманні та проведені огляду міста події не був присутній захисник, в цих протоколах не зазначено точне місце проведення вказаних слідчих дій. Огляд мобільного телефону здійснений без ухвали слідчого судді, а експертизи є плодами отруйного дерева.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 відмовились від підтримання цього клопотання, просили залишити клопотання без розгляду з підстав зміни позиції обвинуваченого, який в повному обсязі визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро покаявся.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення щодо задоволення клопотання. Свої заперечення прокурор мотивував тим, що відсутні підстави для визнання очевидно недопустимими цих доказів, оскільки доводи клопотання не вказують на очевидну недопустимість доказів, проте з врахуванням позиції захисту, погодився залишити клопотання без розгляду.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши подане захисником ОСОБА_5 клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Тобто недопустимість доказу повинна бути очевидною.
З врахуванням позиції адвоката, обвинуваченого, які просили залишити клопотання про визнання недопустимими доказами протоколу затримання 15.11.2020 ОСОБА_4 та протоколу огляду місця події від того ж числа, протоколу огляду телефону ОСОБА_4 від 19.11.2020, висновків Запорізького НДЕКЦ МВС України №7-3363 від 16.11.2020, №7-3375 від 30.11.2020, №7-3376 від 04.12.2020 без розгляду з підстав зміни позиції обвинуваченого та не підтримання стороною захисту цього клопотання, суд залишає заявлене стороною захисту клопотання без розгляду.
Тому ці доказі повинні бути оцінені у сукупності з іншими доказами під час постановлення остаточного рішення по справі.
Керуючись ст.ст.86-87, 89, 376 КПК України, суд
Клопотання адвоката ОСОБА_5 про визнання недопустимими доказами протоколу затримання 15.11.2020 ОСОБА_4 та протоколу огляду місця події від того ж числа, протоколу огляду телефону ОСОБА_4 від 19.11.2020, висновків Запорізького НДЕКЦ МВС України №7-3363 від 16.11.2020, №7-3375 від 30.11.2020, №7-3376 від 04.12.2020 залишити без розгляду.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, проте заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що передбачено ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1