Справа № 548/59/24
Провадження №1-кп/548/92/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року Хорольський районний суду Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Полтавської області кримінальне провадження № 0000546 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, такого, що інвалідності та пільгових статусів не має, в силу ст. 89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16.05.2012 по справі №1628/842/12 ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 (теперішнє прізвище " ОСОБА_6 аліменти на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.04.2012 і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду та виконавчого листа №1628/842, виданого 17.05.2012 Хорольським районним судом Полтавської області, 01.06.2012 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 32851430.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що згідно з вищевказаним рішення суду зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, маючи змогу отримувати стабільний заробіток та сплачувати аліменти, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, умисно, починаючи з листопада 2013 року по 01.01.2024 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої доньки.

Так, ОСОБА_4 , маючи офіційні доходи у вигляді заробітної плати із 30.11.2020 по 24.12.2020, перебуваючи у трудових відносинах із ПП «ПРОСЕРВІС ОПТІМА», а також із 10.09.2021 по 06.01.2022, перебуваючи у трудових відносинах із ТОВ «ХОРОЛЬСЬКА КЕРАМІКА», не повідомив державного виконавця про місце роботи і в добровільному порядку поточні аліменти та заборгованість не сплатив.

Окрім цього, ОСОБА_8 , не маючи обмежень по стану здоров`я, будучи працездатною особою тривалий час офіційно не працевлаштовувався, мав періодичний дохід від виконання робіт по найму, однак приховував свої доходи та встановлені судом виплати не здійснював, кошти від неофіційних заробітків використовував для власних потреб, зокрема на придбання автомобіля марки RENAULT KANGOO д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому добровільно заборгованість по сплаті аліментів не сплачував, будь-якої допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надавав, що свідчить про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Внаслідок вищевказаних умисних та протиправних дій, згідно довідки -розрахунку Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в ОСОБА_4 станом на 01.01.2024 утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 234653,45 грн, що перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за три місяці.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, надав зізнавальні свідчення, які співпадають з обставинами кримінального правопорушення, викладеними в обвинувальному акті. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати. Обіцяв в найкоротший термін сплатити заборгованість по аліментах.

Виходячи з того, що обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в суді заявив, що сумнівів у достовірності доказів по справі, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження він не має, ніякі обставини не оспорює, тому, як обвинувачений, так і прокурор вважали недоцільним дослідження судом доказів, які ніким не оспорюються. За таких обставин, після роз`яснень цьому обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судове слідство по справі було обмежене допитом обвинуваченого, та відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вірною, так як цей обвинувачений, знаючи про свій обов`язок, встановлений судом щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання доньки ОСОБА_7 , посягаючи на нормальний розвиток та здоров`я своєї дитини, будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, маючи змогу отримувати стабільний заробіток та сплачувати аліменти, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, умисно, починаючи з листопада 2013 року по 01.01.2024 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої доньки, приховуючи отримані доходи та не здійснюючи встановлені судом виплати, при цьому добровільно заборгованість по сплаті аліментів не сплачував, будь-якої допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надавав. Внаслідок чого станом на 01.01.2024 утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 234653,45 грн, що перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за три місяці.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд по справі не вбачає.

Обираючи вид та міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує характер вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючих покарання обставин по справі, даних про особу обвинуваченого, який є працездатним, його майновий стан та вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді обмеження волі та застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнивши його від покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде співмірним вчиненому обвинуваченим злочину, необхідне і достатнє для його виправлення і соціальної реабілітації, а також попереджатиме і запобігатиме вчиненню обвинуваченим нових злочинів і в повній мірі відповідатиме меті покарання.

Речових доказів та процесуальних витрат у цьому кримінальному провадженні немає.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що немає підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 176, 179, 369, 371, 373, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 в період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку суду не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учасникам судового розгляду, що не були присутні при його проголошенні.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги за виключення оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.

Повний текст вироку виготовлено 29.04.2024.

Головуючий