В И Р О К

іменем України

Справа № 210/2233/24

Провадження № 1-кп/210/476/24

29 квітня 2024 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному порядку в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166 від 18.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Кривбас Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України,освіта середня, не одружений, не працює, раніше не судимий прож. АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 357 ч.3, 182 ч.1, 357 ч.1, 190 ч.1, 361 ч.1, 185 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 12.04.2021 року в денний час доби, перебуваючи по вулиці Соборності в Металургійному районі м. Кривого Рогу, виявив на землі паспорт громадянина України (у формі ID-картки), виданий на ім`я ОСОБА_4 , документ НОМЕР_15, РНОКПП НОМЕР_1 . В цей час та місці, ОСОБА_3 керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння приватними документами, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, підняв вищезазначений паспорт громадянина України (у формі ID-картки) з землі та забрав собі і таким чином привласнив, при цьому, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним документу, усвідомлюючи те, що знайдений ним паспорт громадянина України належить іншій особі, тим самим незаконно заволодів та в подальшому почав зберігати з метою його подальшого використання.

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.3 ст.357 КК України, за ознаками незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом.

Крім того, ОСОБА_3 12.04.2021 року в денний час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел направлений на незаконне збирання конфіденційної інформації про особу, використовуючи мобільний телефон марки «Realme 7» та раніше знайдений ним паспорт громадянина України (у формі ID-картки) виданий на ім`я ОСОБА_4 , документ № НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , завантаживши на вказаний мобільний пристрій мобільний застосунок онлайн-банкінгу «Sportbank», який діє на ліцензії АТ «ТАСКОМБАНК», зайшов та через вказаний застосунок сфотографував з обох боків знайдений ним паспорт громадянина України (у формі ID-картки) і таким чином зареєструвався, після чого, продовжуючи свою протиправну діяльність спрямовану на незаконне використання конфіденційну інформацію про особу, авторизувався і використовуючи дані особи на ім`я ОСОБА_4 , надав згоду на обробку персональних даних від імені особи ОСОБА_4 , відправив до мобільного застосунку онлайн-банкінгу «Sportbank» документи, що містять ідентифікаційні та персональні дані ОСОБА_4 , що призвело до укладення Заяви-Анкети «Щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank» у мобільному застосунку онлайн-банкінгу «Sportbank», який діє на ліцензії АТ «ТАСКОМБАНК» та відкриття віртуальної банківської платіжної картки НОМЕР_3 , яка кореспондується з банківським платіжним рахунком НОМЕР_4 , тобто таким чином використав, зібрав та поширив конфіденційну інформацію про особу ОСОБА_4 .

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст.182 КК України, за ознаками незаконного збирання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу.

Крім того, ОСОБА_3 12.04.2021 року в денний час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з єдиним умислом, після відкриття віртуальної банківської платіжної картки НОМЕР_3 , яка кореспондується з банківським платіжним рахунком НОМЕР_4 на особу ОСОБА_4 , використовуючи мобільний телефон марки «Realme 7», маючи умисел направлений на привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, авторизувався у мобільному застосунку онлайн-банкінгу «Sportbank», який діє на ліцензії АТ «ТАСКОМБАНК» та замовив фізичну банківську платіжну картку НОМЕР_3 , яка останньому була доставлена кур`єром АТ «ТАСКОМБАНК», який не був обізнаний про протиправну діяльність ОСОБА_3 передав йому у користування фізичну банківську платіжну картку НОМЕР_3 , яка кореспондується з банківським платіжним рахунком НОМЕР_4 , що оформлена на особу ОСОБА_4 , яка згідно примітки до ст.358 Кримінального кодексу України, ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБ України від 05.11.2014 №705 є персоніфікованою пластиковою карткою, що надає її власнику можливість безготівкової оплати товарів або: послуг, а також отримання готівкових коштів у відділеннях банків та банкоматах та відповідно є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, привласнив, тим самим незаконно заволодів та почав зберігати з метою її подальшого використання.

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст.357 КК України, за ознаками привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_3 08.06.2021 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом, використовуючи мобільний телефон «SamsungJ7 Neo», з абонентським номером НОМЕР_5 , який містить програмне забезпечення, який містить програмне забезпечення, призначене для автоматичної обробки інформації, через всесвітню мережу Інтернет, зайшов на інтернет-сайт « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Код згідно ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) та використовуючи персональні дані потерпілого ОСОБА_5 , здійснив реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» через мережу Інтернет, обрав банк - АТ «А-Банк» для проходження ідентифікації (верифікації) за допомогою Системи BankID НБУ, і таким чином підтвердив анкетні дані потерпілого ОСОБА_5 , після чого, 08.06.2021 о 04:14:49 годин, від імені потерпілого, уклав договір кредитної лінії № НОМЕР_7 про надання споживчого кредиту на суму 2500 гривень, шляхом обману, умисно, без наміру подальшого повернення, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , далі, діючи з єдиним умислом зайшов на інтернет-сайт « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ТзОВ «Служба МК» (Код згідно ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) та використовуючи персональні дані потерпілого ОСОБА_5 , здійснив реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «Служба МК» через мережу Інтернет, обрав банк - АТ «А-Банк» для проходження ідентифікації (верифікації) за допомогою Системи BankID НБУ, і таким чином підтвердив анкетні дані потерпілого ОСОБА_5 , після чого, 08.06.2021, від імені потерпілого, уклав договір кредитної лінії № НОМЕР_9 про надання споживчого кредиту на суму 2000 гривень, шляхом обману, умисно, без наміру подальшого повернення, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , далі, діючи з єдиним умислом зайшов на інтернет-сайт « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ТзОВ «МАНІФОЮ» (Код згідно ЄДРПОУ: НОМЕР_10 ) та використовуючи персональні дані потерпілого ОСОБА_5 , здійснив реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «МАНІФОЮ» через мережу Інтернет, обрав банк - АТ «А-Банк» для проходження ідентифікації (верифікації) за допомогою Системи BankID НБУ, і таким чином підтвердив анкетні дані потерпілого ОСОБА_5 , після чого, 08.06.2021, від імені потерпілого, уклав договір позики №2473975 про надання споживчого кредиту на суму 2000 гривень, шляхом обману, умисно, без наміру подальшого повернення, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , далі, діючи з єдиним умислом, 14.06.2021, зайшов на інтернет-сайт « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ТзОВ «ІНСТАФІНАНС» (Код згідно ЄДРПОУ: НОМЕР_11 ) та використовуючи персональні дані потерпілого ОСОБА_5 , здійснив реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «ІНСТАФІНАНС» на вказаному вище сайті, через мережу Інтернет, обрав банк - АТ «А-Банк» для проходження ідентифікації (верифікації) за допомогою Системи BankID НБУ, і таким чином підтвердив анкетні дані потерпілого ОСОБА_5 , після чого, 14.06.2021 о 19:54 годин, від імені потерпілого, уклав договір кредитної лінії №ID1598119 про надання в позику на умовах споживчого кредиту коштів у сумі 1340 гривень, шляхом обману, умисно, без наміру подальшого повернення, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 7740 гривень, що були видані на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном, шляхом обману.

Крім того, ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 08.06.2021 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційної системи, використовуючи мобільний телефон «SamsungJ7 Neo», всередині якого перебували сім-картки з абонентськими номерами НОМЕР_5 та НОМЕР_12 та встановлений мобільний застосунок онлайн-банкінгу «ABank24» АТ «А-Банк», який є фінансовим номером НОМЕР_12 потерпілого ОСОБА_5 в АТ «А-Банк», зайшов до мобільного застосунку онлайн-банкінгу «ABank24» АТ «А-Банк», шляхом зміни пароля до вказаного додатку, здійснив вхід до інформаційно-комунікаційної системи мобільного застосунку онлайн-банкінгу «ABank24» АТ «А-Банк», що дало можливість отримати інформацію, яка охороняється Законом України «Про банки і банківські діяльність» і є банківською таємницею та має обмежений доступ, в результаті чого, отримав доступ до даного банківського карткового рахунку без дозволу та відома власника, після, продовжуючи свою протиправну діяльність, спрямовану на несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційної системи, у вказаному мобільному застосунку, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операції, змінив фінансовий номер телефону з дійсного фінансового номеру клієнта банку, визначивши замість нього власний номер телефону, переслідуючи корисливу мету, подальшого розпоряджання коштами потерпілого на власний розсуд, шляхом несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в інформаційно-комунікаційною системою АТ «А-Банк», тим самим несанкціоновано втрутився в її роботу.

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст.361 КК України, за ознаками несанкціонованого втручання в роботу інформаційно-комунікаційних систем.

Крім того, ОСОБА_3 08.06.2021 року в ранковий час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, маючи у своєму розпорядженні мобільний телефон «SamsungJ7 Neo», використовуючи мобільний застосунок онлайн-банкінгу «ABank24» АТ «А-Банк», держателем якого є потерпілий ОСОБА_5 , тобто, який, згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», є фізичною особою, який на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу, авторизувався у ньому, від імені потерпілого ОСОБА_5 та шляхом здійснення переказів грошових коштів потерпілого ОСОБА_5 відправив грошові кошти у сумі 20100 гривень, з банківської платіжної картки НОМЕР_13 АТ «А-Банк» на банківську платіжну картку НОМЕР_14 , яка використовувалась ОСОБА_3 , тобто вчинив таємне викрадення грошових коштів з вищезазначеної банківської платіжної картки, належних потерпілому грошових коштів на загальну суму 20100 гривень, які зняв у банкоматі за адресою: АДРЕСА_3 , розпорядившись ними на власний розсуд та обернувши їх на власну користь, тим самим завдав матеріальної шкоди потерпілому на вищезазначену суму.

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В обвинувальному акті прокурор ОСОБА_6 посилався на те, що оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні за його відсутності, а тому прокурор клопотав про розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності адвоката ОСОБА_7 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззастережно визнає в повному обсязі, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального проступку, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Також, у вказаній заяві зазначає, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінальних проступків, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 182, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 361, ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченій, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особу винної, яка раніше не судима, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

На підставі ст. 66 КК України як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному проступку.

Обставини, згідно з положеннями ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, відсутні.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України (з урахуванням статті 5 КК України щодо зворотної сили закону, що пом`якшує покарання), за якою вона обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, суд вважає можливим призначити покарання у вигляді у вигляді обмеження волі.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст. 374, 381-382, 424, 473, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних проступків

передбачених ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 182, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 361, ч. 1 ст. 185 КК України

та призначити покарання

-за ч.3 ст. 357 КК України у вигляді 1 ( одного) року обмеження волі

-за ч.1 ст. 182 КК України у вигляді 2 ( двох) років обмеження волі.

-за ч.1 ст. 357 КК України у вигляді 1 ( одного) року обмеження волі.

-за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді 2 ( двох) років обмеження волі.

-за ч.1 ст. 361 КК України у вигляді 3 ( трьох) років обмеження волі.

-за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 4 ( чотирьох) років обмеження волі.

У відповідності до ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити, встановивши іспитовий строк 2 ( два ) роки.

У відповідності зі ст. 76 ч.1 п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати засудженого

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у даному провадженні обрано не було.

Речові докази, які зберігаються в матеріалах справи - зберігати в матеріалах справи.

Матеріали кримінального провадження №0000166 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 210/2233/24, провадження №1-кп/210/476/24.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1