В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/627/24

10 червня 2024 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 01 березня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, уродженця м. Тлумач Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, знятий з військового обліку за станом здоров`я згідно наказу МОУ №684 від 20 грудня 2017 року, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,

в с т а н о в и в :

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на час притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

Установлено, що 27 лютого 2024 року, близько 10 години, ОСОБА_4 разом із знайомим ОСОБА_7 приїхали у гості до ОСОБА_6 , де разом розпивали спиртні напої.

Перебуваючи у одній із кімнат будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , ОСОБА_4 помітив, де вона зберігає гаманець із грошовими коштами, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення грошей потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заснули, і за його діями ніхто спостерігає, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкривши верхню шухляду комоду, вийняв із неї гаманець сірого кольору, з якого таємно викрав частину грошових коштів в сумі 3000 гривень.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 з викраденими грошовими коштами місце вчинення кримінального правопорушення покинув та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

По справі потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь матеріальної шкоди у розмірі 1000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння. Дав показання, що 27 лютого 2024 року, близько 10 години, він разом із знайомим ОСОБА_8 приїхали у гості до ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 де разом вживали алкогольні напої. Він помітив, що ОСОБА_10 у одній із кімнат у будинку поклала у шухлядку комода гаманець із грошима. Через деякий час коли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заснули, і за його діями ніхто спостерігав, він відкрив верхню шухляду комоду та вийняв із неї гаманець з якого викрав частину грошових коштів , а саме 3000 грн. після чого гаманець поклав на місце. Наступного дня ОСОБА_11 повідомила його та ОСОБА_12 , що з приводу крадіжки грошей вона написала заяву до поліції. В цей день до нього приїхали працівники поліції та він добровільно видав частину викрадених грошей у сумі 2000 грн., а решту 1000 грн. він вже встиг витратити на власні потреби. Вчора він повернув потерпілій ще 1000 грн. Таким чином, він всі викрадені грошові кошти повернув потерпілій. Про вчинене шкодує та просить вибачення у потерпілої. Просив суд суворо не карати та призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі, оскільки на цей час доглядає за бабусею 79 років, яка перенесла операції на хребті та потребує сторонньої допомоги.

Суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, крім його власного визнання вини, повністю доводиться дослідженими по справі доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 дала показання, що 27 лютого 2024 року, близько 10 години, до неї додому в АДРЕСА_2 прийшли її знайомі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з якими вона разом вживали алкогольні напої. В одній із кімнат у будинку вона поклала у шухлядку комода гаманець із грошима. Наступного дня при перевірці гаманця вона побачила, що відсутня частина грошей, після чого звернулась до поліції із відповідною заявою. В подальшому слідчий їй повернув частину викрадених у неї грошових коштів у сумі 2000 грн., які були вилучені у обвинуваченого. 09 червня 2024 року обвинувачений повернув їй решту грошей у розмірі 1000 грн. Таким чином, всі викрадені у неї грошові кошти їй повернуті. Жодних претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має та просить пом`якшити йому покарання. Заявлений нею цивільний позов просить залишити без розгляду.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та кваліфікує його дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються, як тяжкий злочин.

При цьому враховує, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст. 89 КК України є не судимий, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, згідно довідок не перебуває на обліку в лікаря нарколога та психіатра, однак неодноразово проходив лікування в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР», останній раз з 20 жовтня 2023 року по 30 жовтня 2023 року з діагнозом «Інші уточнені невротичні розлади», «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності».

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №131/2024 від 04 квітня 2024 року ОСОБА_4 на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій та на даний час, хронічними психічними розладами чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав і не страждає, виявляє ознаки розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що згідно МКХ -10 F10.2. На період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій та на даний час, перебуває у стані при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характері не потребує.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, з подальшим звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 слід залишити без розгляду у зв`язку із її заявою про залишення позову без розгляду.

У кримінальному провадженні заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 - залишити без розгляду.

Речові докази по справі: вилучені 02 березня 2024 року під час огляду місця події грошові кошти в загальній сумі 2000 грн., а саме одна купюра номіналом 1000 грн., БП6038804 та дві купюри номіналом 500 грн. кожна ВС6462702 та ВЕ8015732 залишити потерпілій ОСОБА_6 , як власнику.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя