Справа № 626/1840/24
Провадження № 1-кп/626/210/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої -судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красноградського районноного суду матеріали кримінального провадження № 0000441 за обвинуваченням ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Інокентіївка Завітинського району Амурської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, що проживає по АДРЕСА_1 , є таким, що не має судимості відповідно до ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Красноградського районноного суду Харківської області № 626/2527/23 від 09.06.2023 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, діючи умисно, всупереч вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма юридичними і фізичними особами на всій території України, продовжував після цього керувати транспортними засобами, порушуючи правила дорожнього руху України.

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи ознайомлений із постановою Красноградського районноного суду Харківської області № 626/2527/23 від 09.06.2023 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, будучи зобов`язаний та маючи можливості її виконати, усвідомлюючи те, він позбавлений права керувати транспортними засобами, 08 квітня 2024 року близько 17-ї години керував автомобілем марки ВАЗ-2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , де був зупинений працівниками поліції, які виявили порушення правил дорожнього руху України ОСОБА_3 , а саме п.п. 2.3.в ПДР України. Своїми умисними діями ОСОБА_3 не виконав постанову суду, яка набрала законної сили, що проявилось у невиконанні покладених на нього обов`язків, а саме будучи позбавлений права керування транспортним засобом, керував ним.

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 у судовому засіданні винним себе визнав повністю, щиро розкаявся Обвинувачений підтвердив факти викладені в обвинувальному акті. Просив суворо його не карати, врахувати, що він зробив для себе належні висновки та використовув автомобіль через необхідність їхати на роботу.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того , учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили. . Тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.382 КК України.

При призначенні покарання суд враховує, що злочин передбачений ч.1 ст. 382 КК України є нетяжким.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 , на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває. За місцем реєстрації характеризується посередньо, має родину та виховує доньку.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Також, суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він є таким, що не має судимості відповідно до ст.89 КК України.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, яке було висловлене у критичному ставленні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні суду в установленні дійсних обставин вчиненого кримінального правопопрушення. Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

Також, виходячи із мети та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , вищенаведені обставини справи, зокрема пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати вимогам кримінального закону і є необхідним та достатнім для досягнення його мети.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Призначити ОСОБА_3 за ч.1 ст.382 КК України покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча ОСОБА_1 .