Справа № 466/9901/23
Провадження № 1-кп/466/321/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий-суддя ОСОБА_1

секретар с/з ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000021 від 15 лютого 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 , за попередньою змовою з Особою, кримінальне провадження відносно якої закрито постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 10.04.2023 на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України (далі по тексту Особа), вчинив умисне кримінальне правопорушення (злочин) за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, із змінами, внесеними згідно з Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, за попередньою змовою з Особою під приводом організації незаконного переправлення громадянина України ОСОБА_6 через державний кордон України реалізували протиправний механізм заволодіння коштами останнього з метою особистого збагачення.

17.02.2023 близько 18.00 год., Особа, перебуваючи на перехресті АДРЕСА_2 , під час зустрічі із ОСОБА_6 повідомив останньому про те, що він може нібито організувати переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України та посприяти у наданні засобів за грошову винагороду - шляхом внесення персональних даних ОСОБА_6 до автоматизованої системи «Шлях», яка передбачена для осіб, які займаються ввезенням гуманітарної допомоги від міжнародних організацій та осіб для потреб України під час воєнних дій, що забезпечить останньому безперешкодний виїзд через державний кордон України на весь період дії воєнного стану для вирішення особистих питань, не пов`язаних із перевезенням гуманітарної допомоги, а також повідомив ОСОБА_6 про необхідність оплати суми в розмірі 4000-4500 доларів США за організацію нібито незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України та його сприяння у наданні засобів, а саме у разі надання ним автомобіля на якому ОСОБА_6 зміг би безперешкодно перетнути державний кордон України.

З метою організації такого злочинного умислу Особа в період з 17.02.2023 по 22.02.2023 залучив до своїх протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , якому повідомив про свої злочинні наміри та доручив отримати грошові кошти у зазначеній сумі від ОСОБА_6 , а також виготовити довіреність на право розпорядження та керування на території України та за її межами транспортним засобом марки «Renault Trafic» з номерним знаком НОМЕР_1 .

Обвинувачений ОСОБА_5 , за вказівкою Особи, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, 23.02.2023, близько 22.00 год., достовірно усвідомлюючи неправомірність дій Особи, зустрівся із ОСОБА_6 в попередньо обумовленому місці, а саме в с. Оселя Яворівського району Львівської області, після чого вони спільно направились на автомобілі ОСОБА_6 до АЗС «ОККО» що за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи на території вказаної АЗС ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 першу частину грошових коштів у вигляді завдатку в сумі 500 доларів США за організацію нібито незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України за сприянням ОСОБА_5 , шляхом надання останнім довіреності на право керування транспортним засобом марки «Renault Trafic» з номерним знаком НОМЕР_1 та наданні самого транспортного засобу для нібито такого перетину. В ході цієї зустрічі, 23.02.2022 близько 22:15 год., в телефонній розмові ОСОБА_5 повідомив Особі про те, що ОСОБА_6 передав йому грошові кошти у сумі 500 доларів CШA, за що ОСОБА_5 має виготовити нотаріально посвідчену довіреність про право керування транспортним засобом для ОСОБА_6 , в зв`язку із чим ОСОБА_6 мав би переконатись у правдивості реалізації можливості перетнути кордон України, як водій громадської організації після внесення відомостей до автоматизованої системи «Шлях».

Після виготовлення нотаріально посвідченої довіреності про право керування транспортним засобом ОСОБА_6 повинен був передати решту обумовленої суми у виді 4000 доларів США.

06.03.2023 близько 17:00 год., обвинувачений ОСОБА_5 , за вказівкою Особи, перебуваючи на території АЗС «UPG», за адресою: АДРЕСА_4 , зустрівся з ОСОБА_6 та передав довіреність про право розпорядження та керування на території України та за її межами транспортним засобом марки «Renault Trafic» з номерним знаком НОМЕР_1 . Відтак ОСОБА_5 зателефонував Особі, та з метою заволодіти другою частиною грошових коштів у сумі 4000 доларів США шляхом обману, повідомив ОСОБА_6 пункти пропуску, через які він може перетнути державний кордон України, а також про те, що згодом його паспортні дані будуть внесені до автоматизованої системи «Шлях». Після чого протиправна діяльність ОСОБА_5 та Особи була припинена правоохоронними органами.

В судовому розгляді обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 332 КК України заперечив, натомість визнав повністю свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - шахрайства - заволодіння чужими коштами за попередньою змовою групою осіб та надав з цього приводу наступні показання.

Так, ОСОБА_5 повідомив про те, що неодружений, непрацюючий, постійного місця праці не має та коштів на проживання йому не вистачало. Раніше неодноразово спільно з ОСОБА_7 їздив до Польщі на заробітки, займався перевезеннями товару. Після початку військової агресії російської федерації щодо України виїзд за межі України заборонили. ОСОБА_7 був мобілізований до Збройних Сил України. Оскільки вони раніше спільно їздили до Польщі, вони продовжували товаришувати та спілкуватись. Приблизно в лютому ОСОБА_8 зателефонував до нього та запропонував заробити трохи грошей. З цією метою повідомив, що має особу, яка хоче виїхати за кордон і реально платить гроші. Оскільки жодних можливостей ні у ОСОБА_7 , ні у нього, ОСОБА_5 , сприяти виготовленню документів для здійснення перетину кордону не було, вони шляхом шахрайства вирішили заволодіти його коштами нібито за допомогу перетнути кордон, що насправді робити наміру не мали. В ході спілкування з ОСОБА_7 , який розповів йому про те, як у цьому випадку отримати від ОСОБА_6 кошти. Спілкуючись, ОСОБА_5 створював для ОСОБА_6 видимість реальності послуг своїх послуг. ОСОБА_7 також займався шахрайством та не мав наміру нікого переправляти за кордон. Він, ОСОБА_5 , отримав від ОСОБА_6 500 доларів США та саме цю суму мав намір привласнити, а при цьому, жодних коштів ОСОБА_7 не передавав. Наступну суму коштів в розмірі 4000 доларів США мав розділити з ОСОБА_7 . Жодних можливостей та засобів для переміщення ОСОБА_6 за кордон, а також обладнання для виготовлення підроблених документів не мав. У вчиненому щиро розкаюється, шкодує про вчинене та негативно оцінює свої дії. Просив його суворо не карати.

Крім повного визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, котрим передбачено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, винуватість останнього підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими у ході судового розгляду доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надав показання про те, що, маючи намір виїхати за кордон під час воєнного стану через свого знайомого дізнався про те, що з цим питанням йому може допомогти ОСОБА_7 . Спочатку зателефонував йому на номер, який надав знайомий та повідомив, що хоче виїхати за кордон. Після цього ОСОБА_7 попросив його передзвонити через програму «WhatsApp» та в ході розмови підтвердив можливість вирішити дане питання. Після цього вони зустрілись з ОСОБА_7 , під час розмови останній повідомив йому про те, що може виготовити документи для перетину кордону України через програму «Шлях». Під час зустрічі ОСОБА_7 йому повідомив, що вартість послуг становитиме 4000 доларів США у випадку, якщо він дасть всю суму повністю. А якщо частинами, то вартість послуг буде становити 4500 доларів США. Також пояснив, що його дані будуть внесені до програми «Шлях», що буде давати йому можливість, виїхати за кордон. Почувши це, він, ОСОБА_6 , здивувався, оскільки йому було вже відомі факти шахрайства щодо такого способу переправлення осіб за кордон, тому вирішив звернутися до правоохоронного органу.

Після звернення до правоохоронних органів він неодноразово телефонував до ОСОБА_7 , який повідомив, що є на військовій службі, а тому всі перемовини та передача коштів буде відбуватись через його знайомого та дав номер телефону. Через деякий час передзвонив та повідомив, що ця особа є шахраєм, тому він дасть йому інший номер телефону, а саме номер телефону обвинуваченого ОСОБА_5 . З ОСОБА_5 він зустрічався двічі та передав йому спочатку 500 доларів США та потім решту коштів, під час чого ОСОБА_5 було затримано. ОСОБА_5 під час другої зустрічі передав йому довіреність на право керування транспортним засобом, а саме мікроавтобусом, щоб перетнути кордон на ньому. Вважає, що ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_5 не мали можливості виготовити йому документи для перетину кордону України та вчинили щодо нього шахрайські дії. Вчиненим кримінальним правопорушенням йому матеріальну шкоду не спричинено, оскільки всі його особисті кошти в сумі 700 доларів йому повернуто.

Стороною обвинувачення подано та судом досліджено наступні матеріали досудового розслідування:

- Лист УСБУ №62/5/2-1012, рапорт УСБУ №62/5/2-1011 від 15.02.2023, заява ОСОБА_6 від 13.02.2023;

- Письмова згодою на залучення до конфіденційного співробітництва від 16.02.2023;

- Постанова про залучення особи до проведення слідчих дій у кримінальному провадженні від 16.02.2023;

- Постанова про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 06.03.2023;

- Довіреність на автомобіль від 27.02.2023, Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей;

- Ухвала про накладення арешту від 08.03.2023;

- Постанова про проведення контролю від 17.02.2023, постанова про проведення контролю від 24.02.2023;

- Протокол ідентифікації, огляду та вручення грошових коштів від 23.02.2023;

- Протокол ідентифікації, огляду та вручення грошових коштів від 06.03.2023;

- Протокол за результатами проведення негласної слідчої дії, контролю за вчиненням злочину від 24.02.2023 №62/5/2-3 82т;

- Протокол за результатами проведення негласної слідчої дії, контролю за вчиненням злочину від 07.03.2023 №62/5/2-383т, флеш карта Місго-SD;

- Протокол за результатами проведення негласної слідчої дії аудіо, відео контроль особи від 07.03.2023№62/5/2-368т, компакт диск DVD-R;

- Ухвала про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій від 17.02.2023 №0867т;

- Протокол за результатами проведення негласної слідчої дії-аудіо, відео контроль особи від 07.03.2023 №62/5/2-376т;

- Протокол за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 07.03.2023 №62/5/2-374т, DVD-R;

- Протокол за результатами проведення негласної слідчої дії - аудіо, відео контроль особи від 07.03.2023 №62/5/2-314т, DVD-R;

- Протокол за результатами проведення негласної слідчої дії -візуальне спостереження за особою від 07.03.2023 №62/5/2-373т, DVD-R;

- Ухвала про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій від 17.02.2023 №0868т;

- Ухвала про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій від 24.02.2023 №01022т;

- Доручення в порядку ст.40 КПК України від 24.02.2023, ухвала слідчого судді від 23.03.2023 щодо огляду телефону, тимчасовий доступ до речей та документів від 19.05.2023 висновок експерта № 1939-Е;

- Інформація щодо накладення арешту на автомобіль ОСОБА_5 , інформація щодо накладення арешту на автомобіль ОСОБА_7 , рішення щодо продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні;

- Свідоцтво про смерть ОСОБА_7 ;

- Протокол затримання ОСОБА_5 .

Крім того стороною захисту подано суду аудіо фіксацію судового засідання про обрання запобіжного заходу Особі, кримінальне провадження відносно якої закрито постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 10.04.2023 на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, які на думку захисту підтверджують реальні намірі та умисел на вчинення кримінального правопорушення.

Однак такий доказ сторони захисту не може вважатись належним та допустимим доказом в розумінні ст..84 КПК України, оскільки ч. 5 ст. 193 КПК України визначено, що будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів, як вказано у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року та враховується також якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За змістом ч. 1, 3 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» передбачає, що сторона обвинувачення, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен елемент складу злочину, який визначає його кваліфікацію за кримінальним законом (згідно з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.04.2021 у справі № 751/2824/20 та від 23.02.2021 у справі № 742/642/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 332 КК є суспільні відносини у сфері забезпечення цілісності та недоторканності її кордонів. Додатковим безпосереднім об`єктом виступає державний суверенітет, а також життя та здоров`я потерпілих осіб.

Правовою основою суспільної обумовленості незаконного переправлення осіб через державний кордон є положення, які встановлені ст. 2 Конституції України, відповідно до якого суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Поняття державного кордону визначено у ст.1 Закону України «Про державний кордон України», під яким розуміється лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України, суші, води, надр, повітряного простору. Питання делімітації та демаркації державних кордонів вирішуються на міждержавному рівні. За конструкцією об`єктивної сторони склад злочину незаконного переправлення осіб через державний кордон України характеризується як злочин з формальним складом. Це означає, що злочин вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із перерахованих у диспозиції ст.332 КК України дій, а саме: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України; керівництво такими діями; сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Незаконне переправлення осіб через державний кордон України характеризується як спроба переправлення або безпосередньо переправлення особи через державний кордон України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади. У відповідності з законодавством України та міжнародними договорами тільки у пунктах пропуску, які встановлюються Кабінетом Міністрів України, здійснюється залізничне, автомобільне, морське, річкове, повітряне або інше сполучення через державний кордон України.

Під організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України слід розуміти активні дії, які виявляються у розробці планів, визначенні місця, часу незаконного переправлення, пошуку співучасників, створенні організованої групи, її фінансуванні, озброєнні тощо. Під керівництвом розуміється віддання певних команд, розстановка учасників, розподіл їх обов`язків, тобто активна діяльність по забезпеченню самого переправлення під час його вчинення. Щодо сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, то кримінальний закон дає вичерпний перелік засобів сприяння: поради, вказівки, надання засобів або усуненням перешкод, які допомагають здійснити незаконне переправлення через державний кордон України.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом, тому що злочини з формальним складом, до яких належить й незаконне переправлення осіб через державний кордон України, можуть вчинятися виключно з прямим умислом. Прямим є умисел, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, дії або бездіяльності незаконного переправлення осіб через державний кордон України і свідомо бажала його вчинити.

Особливо кваліфікуючі ознаки встановлені ч.3 ст. 332 КК України передбачають кримінальну відповідальність за дії, передбачені першою частиною цієї статті, якщо вони вчинені або організованою групою або з корисливих мотивів.

Під корисливим мотивом слід розуміти випадки, коли винний, здійснюючи незаконне переправлення через державний кордон України, бажав одержати у зв`язку з цим протиправні матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 332 КК України обов`язковим є наявність об`єктивної сторони цього злочину у виді незаконного переправлення осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України; керівництва такими діями; сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, а також суб`єктивної сторони у виді прямого умислу.

Положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України передбачено обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України, а саме як організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, вчинена за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, досудовим розслідуванням та під час судового розгляду не встановлено вищенаведеними, дослідженими судом доказами сторони обвинувачення, що ОСОБА_5 та/або Особа, кримінальне провадження відносно якої закрито постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 10.04.2023 на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, мали засоби для внесення відомостей до програми «Шлях», які надавали б право ОСОБА_9 перетнути державний кордон України. Крім цього, не встановлено існування транспортних засобів для цієї мети та конкретного маршруту їх руху. Наявності інших можливостей та засобів організувати переправлення осіб через державний кордон України також не доведено.

Незважаючи, що поданими стороною обвинувачення доказами встановлено фіксацію фактів спілкування ОСОБА_5 з іншими особами щодо можливого виїзду за кордон, органом досудового розслідування не встановлено реальності жодних з цих можливих домовленостей, механізму виготовлення підроблених документів та в подальшому фактичного перетину за допомогою ОСОБА_5 чи Особи, кримінальне провадження відносно якої закрито постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 10.04.2023 на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, будь-якими особами державного кордону України.

При цьому, суд з всебічним та повним урахуванням досліджених доказів та обставин вчиненого злочину встановив, що вказані обвинуваченим ОСОБА_5 обставини вчиненого ним кримінального правопорушення - шахрайства підтверджуються та знаходяться в об`єктивному зв`язку із показаннями свідка ОСОБА_6 , котрий в ході судового розгляду зазначав, що у нього під час спілкування з Особою, кримінальне провадження відносно якої закрито постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 10.04.2023 на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, склалось враження, що останній може говорити йому неправду та не виконати домовленості щодо переправлення його за кордон.

Також судом достеменно встановлено, що ОСОБА_5 мав намір обмежитись заволодінням лише грошовими коштами у розмірі 500 доларів США, оскільки виконувати взяті перед ОСОБА_6 зобов`язання щодо переправлення останнього через державний кордон України не бажав та відповідних можливостей ні він, ні Особа, кримінальне провадження відносно якої закрито постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 10.04.2023 на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, не мали, а згідно з домовленістю іншу частину коштів ОСОБА_5 повинен був передати Особі, кримінальне провадження відносно якої закрито постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 10.04.2023 на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, який мав намір використати дані кошти на власні потреби.

Окрім цього довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_10 за реєстровим № 410 від 27.02.2023 на транспортний засіб «RENAULN TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , жодним чином не надає право ОСОБА_6 на перетин державного кордону України та була виготовлена лише з метою входження в довіру ОСОБА_6 щодо реальності намірів для виготовлення документів для перетину кордону України. Після отримання коштів дана довіреність, яка є одностороннім правочином могла бути скасована.

Таким чином, дії обвинуваченого були спрямовані саме на шахрайство, тобто на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом повідомлення останньому неправдивих відомостей з метою введення його в оману, за попередньою змовою групою осіб.

За таких обставин кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України є не вірною.

Вищевказані висновки суду ґрунтуються на сукупності безпосередньо досліджених в ході судового розгляду доказів, якою підтверджується винуватість ОСОБА_5 саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки останній вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб.

Частина третя вказаної статті 337 КПК України передбачає, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже перекваліфікація злочину судом допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема, шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Верховний Суд у своєму рішенні від 19.10.2021 у справі № 552/2540/20 вказав, що закриття судом кримінального провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого судом, не виправдовує легітимних очікувань особи, яка зазнала шкоди і не узгоджується із завданнями кримінального судочинства. Відмова держави від кримінального переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого кримінального-караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено обвинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного, а особу, якій завдано шкоду, поставить у становище правової незахищеності і створить умови для повторної віктимізації.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

У ч. 2 ст. 190 КК України визначено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботами на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Таким чином, у ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді штрафу або виправних робіт, або обмеження волі, або позбавлення волі на строк до трьох років, менш суворе ніж у статті, за якою ОСОБА_5 обвинувачувався прокурором. Становище обвинуваченого у випадку зміни правової кваліфікації його дій судом покращується.

Суд, враховуючи обставини справи, зважаючи на те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, є менш тяжким ніж той, що інкримінований ОСОБА_5 стороною обвинувачення, вважає за можливе перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 332 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, в ході проведення досудового розслідування - щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує те, що ним вчинено нетяжкий злочин, щире каяття, що є обставиною яка пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його відношення до вчиненого, який є громадянином України, не працює, на психіатричному чи наркологічному обліках не перебуває, за місцем проживання у м. Львові, за яким зареєстрований характеризується позитивно, позитивно характеризується за останнім місцем праці в республіці Польща, а також судом взято до уваги інші обставини, зокрема те, що вищевказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 у період дії правового режиму воєнного стану в Україні, запровадженого у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено загальну мобілізацію, якій підлягають військовозобов`язані віком від 18 до 60 років.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність, зокрема події, які встановлені під час розгляду справи, спосіб вчинення злочину.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочин у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вищевказане покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.

Речові докази у справі: купюру номіналом 100 доларів США серія FF40559627C, купюру номіналом 100 доларів США серія DA03689032A слід повернути ОСОБА_6 ; несправжні імітаційні засоби у вигляді грошових коштів в сумі 3800доларів США у кількості 38 купюр номіналом по 100 доларів США серії FF4055962C слід знищити; мобільний телефон марки «iPhone XR», чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 слід повернути ОСОБА_5 ; доручення на ім`я ОСОБА_11 на 1 арк., витяг з реєстру довіреностей №49441104 від 27.02.2023 на 1 арк. слід зберігати при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Samsung» з ІМЕІІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із зазначеними на ній цифрами « НОМЕР_7 », мобільний телефон марки «Samsung» з ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 з двома сім-картками оператора мобільного зв`язку «Київстар» із зазначеними на них цифрами « НОМЕР_10 » та « НОМЕР_11 , НОМЕР_12 », сім-картка оператора мобільного зв`язку «Водафон» із зазначеним на ній цифрами « НОМЕР_13 », сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» із зазначеними на ній цифрами « НОМЕР_11 , НОМЕР_14 », сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» із зазначеними на ній цифрами « НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 », сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» із зазначеними на ній цифрами « НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_19 » слід зберігати при кримінальному провадженні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова 13.03.2023 на майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме на транспортний засіб марки «Opel Vivaro 2463» № кузова НОМЕР_20 , реєстраційний номер НОМЕР_21 2004 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_22 від 16.08.2022 слід скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати у справі становлять 8603,28 гривень за проведення криміналістичної експертизи відео-звукозапису № 1939-Е від 01.08.2023, які слід стягнути з ОСОБА_5 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді застави слід залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Після вступу вироку у законну силу слід повернути ОСОБА_12 заставу у розмірі 80520,00 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять гривень 00 копійок), сплачену нею в інтересах ОСОБА_5 , з рахунку Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області, відкритий у Державній казначейській службі України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 в дохід держави 8603,28 грн. (вісім тисяч шістсот три гривні 28 копійок) за проведення криміналістичної експертизи відео-звукозапису № 1939-Е від 01.08.2023.

Речові докази у справі:

- купюру номіналом 100 доларів США серія FF40559627C, купюру номіналом 100 доларів США серія DA03689032A - повернути ОСОБА_6 ;

- несправжні імітаційні засоби у вигляді грошових коштів в сумі 3800доларів США у кількості 38 купюр номіналом по 100 доларів США серії FF4055962C - знищити;

- мобільний телефон марки «iPhone XR», чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 - повернути ОСОБА_5 ;

- доручення на ім`я ОСОБА_11 на 1 арк., витяг з реєстру довіреностей №49441104 від 27.02.2023 на 1 арк. - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Samsung» з ІМЕІІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із зазначеними на ній цифрами « НОМЕР_7 », мобільний телефон марки «Samsung» з ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 з двома сім-картками оператора мобільного зв`язку «Київстар» із зазначеними на них цифрами « НОМЕР_10 » та « НОМЕР_11 , НОМЕР_12 », сім-картка оператора мобільного зв`язку «Водафон» із зазначеним на ній цифрами « НОМЕР_13 », сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» із зазначеними на ній цифрами « НОМЕР_11 , НОМЕР_14 », сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» із зазначеними на ній цифрами « НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 », сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» із зазначеними на ній цифрами « НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_19 » - зберігати при кримінальному провадженні.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова 13.03.2023, якою накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме на транспортний засіб марки «Opel Vivaro 2463» № кузова НОМЕР_20 , реєстраційний номер НОМЕР_21 2004 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_22 від 16.08.2022 - скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді застави - залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Після вступу вироку у законну силу повернути ОСОБА_12 заставу у розмірі 80520,00 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять гривень 00 копійок), сплачену нею в інтересах ОСОБА_5 , з рахунку Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області, відкритий у Державній казначейській службі України.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1