Справа № 761/9744/24
Провадження № 1-кс/761/6740/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу представника особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого першого відділу Територіального управління ДБР, розташованого в м. Києві, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 29.02.2024 у кримінальному провадженні № 0000229, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2023,

в с т а н о в и в:

у провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга представника особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого першого відділу Територіального управління ДБР, розташованого в м. Києві, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 29.02.2024 у кримінальному провадженні № 0000229, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2023.

Скарга, мотивована тим, що Територіального управління ДБР, розташованого в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000229, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

22.02.2024 до Територіального управління ДБР, розташованого в м. Києві надійшла заява про залучення ОСОБА_3 у якості потерпілої.

29.02.2024 слідчим першого відділу Територіального управління ДБР, розташованого в м. Києві, ОСОБА_5 винесено необґрунтовану постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000229 від 28.12.2023.

Разом із тим, розглянувши заяву ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілої, слідчий формально та передчасно прийняв рішення, не перевіривши доводи викладені в самій заяві та не давши оцінку належним та допустимим доказам.

У зв`язку з чим, оскаржувана постанова суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України, у скарзі порушується питання про її скасування та зобов`язання слідчого - визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000229 від 28.12.2023та надати пам?ятку про права та обов?язки потерпілого.

У судове представник особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим не з`явився, однак від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд скарги без її участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений завчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови слідчий першого відділу Територіального управління ДБР, розташованого в м. Києві, ОСОБА_5 розглянувши заяву ОСОБА_3 , від 22.02.2024, у кримінальному провадженні № 0000229 від 28.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, постановив відмовити ОСОБА_3 , у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000229 від 28.12.2023.

Слідчий, відмовляючи у задоволенні клопотання, таке своє рішення мотивував, тим, що на даний час матеріали кримінального провадження не містять очевидних та достатніх підстав вважати, що службові особи Національного банку України втрутились у діяльність іншого державного органуі в подальшому завдали майнової шкоди ОСОБА_3 .

Разом із тим, однією з об`єктивних ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України є суспільно-небезпечні наслідки у виді завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Зі змісту клопотання про визнання потерпілим убачається, що ОСОБА_3 зазначає про заподіяння їй матеріальної шкоди внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі Шевченко проти України від 04 квітня 2006 року (п.74), Трубніков проти Росії від 05 липня 2005 року (п.93) виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці, оскільки він позбавлений можливості приймати участь в ході розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

В той же час, із оскаржуваної постанови не вбачається, що слідчим у повному обсязі дотримано вимог ст. 110 КПК України, оскільки вказана постанова фактично містить лише посилання на положення КПК України, однак не містить належних мотивів та достатнього обґрунтування в частині підстав для винесення оскаржуваної постанови, з урахуванням відомостей, викладених у заяві ОСОБА_3 щодо заподіяння їй матеріальної шкоди, тобто фактично оцінка таких доводів ОСОБА_3 з боку слідчого у належному процесуальному вираженні не відбулась, а тому зазначене прямо вказує на невідповідність цієї постанови вимогам процесуального закону та є передчасною.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілою, слідчим фактично позбавлено останню можливості користуватись більш широкими правами у кримінальному провадженні.

Що ж стосується прохання порушеного у скарзі перед слідчим суддею щодо зобов`язання слідчого виконати вимоги ст. 55 КПК України щодо ОСОБА_3 , то в цій частині слід в відмовити у задоволенні скарги, з огляду на те, що слідчий суддя не наділений такими повноваженнями.

Повноваження щодо визнання потерпілим у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування є виключними повноваження слідчого та прокурора, які зобов`язані вручити пам?ятку про процесуальні права та обов`язки при прийнятті заяви про вчинення кримінального правопорушення або клопотання про визнання потерпілим. При цьому, не передбачено кримінальним процесуальним законодавством України винесення відповідної постанови, оскільки права і обов?язки потерпілого виникають в особи, з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого.

А тому враховуючи, що даною ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва постанова слідчого першого відділу Територіального управління ДБР, розташованого в м. Києві, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 29.02.2024 у кримінальному провадженні № 0000229, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2023 - скасована, то ОСОБА_3 являється потерпілою у кримінальному провадженні № 0000229 від 28.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, з моменту подання заяви про залучення потерпілою, тобто з 22.02.2024.

Керуючись ст.ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

скаргу представника особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого першого відділу Територіального управління ДБР, розташованого в м. Києві, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 29.02.2024 у кримінальному провадженні № 0000229, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2023, - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 29.02.2024 старшого слідчого першого відділу Територіального управління ДБР, розташованого в м. Києві, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 29.02.2024 у кримінальному провадженні № 0000229, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В іншій частині скаргу, залишити без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя