Справа №487/919/24
Провадження №1-кп/487/509/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

21.03.2024 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, із визначенням розміру застави, відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53680 грн., посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а також на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися та не перестали існувати, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, враховуючи, що обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання від 5 до 8 років, враховуючи відсутність утриманців та постійного місця проживання, також може здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження - свідків, місце проживання яких відомо обвинуваченому та перебуваючи на волі, може зустрітися з вказаними особами та психологічним чином, умовлянням або погрозами змушувати їх зміни або відмовитись від своїх показів на його користь. Крім того, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, може вчинити інші злочини, враховуючи його особистість та неодноразово притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності. Тому вищевказане свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив про його задоволення.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки відсутні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, враховуючи тривалий час перебування ОСОБА_4 під вартою, клопотання нічим не обґрунтоване, підозра не підтверджена будь-якими доказами, заявлені ризики є безпідставними та формальними, тому просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений не висловився щодо клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001704 від 17.10.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у розмірі 53680 грн.

В подальшому строк дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою було продовжено.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинуваченого 31.03.2024 закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження застосованого до обвинувачених запобіжних заходів, суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу.

Положеннями статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з положень статті 199 КПК України, яка визначає порядок продовження строку тримання під вартою, суд, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в ході судового розгляду, крім обставин зазначених у ст. 194 КПК України, повинен встановити: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; - чи наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в клопотанні, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочинів за викладених у клопотанні обставин.

Прокурором доведено, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, враховуючи, що обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання від 5 до 8 років, враховуючи відсутність утриманців та постійного місця проживання, також може здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження - свідків, місце проживання яких відомо обвинуваченому та перебуваючи на волі, може зустрітися з вказаними особами та психологічним чином, умовлянням або погрозами змушувати їх зміни або відмовитись від своїх показів на його користь, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, тому може вчинити інші майнові злочини, враховуючи його особистість та неодноразово притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності.

Суд також враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів, тобто є особою схильною до вчинення злочинів, офіційно не працював, не одружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні немає, не має постійного місця проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

З наведеного вище, з урахуванням того, що до завершення строку дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою судовий розгляд не завершено з об`єктивних причин, суд приходить до висновку, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

В судовому засіданні доведено, що всі вище перелічені обставини у своїй сукупності виправдовують продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строків на 60 днів до 24.05.2024 включно, отже клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 199, 314, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» на 60 днів до 24.05.2024 включно, з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор».

Ухвала, в частині продовження строку запобіжного заходу, може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1