Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи "Київський слідчий ізолятор" матеріали кримінального провадження № 0000905 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 1 травня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він як підполковник Служби безпеки України, будучи 01.07.2022 ознайомлений з наказом № 812-ОС/ДСК від 30.06.2022 про його звільнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 та зарахування у період з 30.06.2022 по 29.09.2022 у розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3, не з`явився вчасно без поважних причин на військову службу до вказаного управління, а також до апарату ІНФОРМАЦІЯ_4, і тим самим ухилився від проходження військової служби.

Ухвалою підготовчого судового засідання Солом`янського районного суду м. Києва від 01.05.2024 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів по 29.06.2024 включно без визначення розміру застави.

Цією ж ухвалою суд постановив оголосити перерву для надання захиснику часу для підготовки клопотань з процесуальних питань.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою скасувати і постановити нову, якою частково задовольнити клопотання прокурора і застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти по 29.06.2024 включно, визначивши розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що суд необґрунтовано відмовив стороні захисту у визначенні розміру застави і не навів в ухвалі мотиви неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі внесення ним застави. Застосовуючи до ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід, суд не врахував, що той не судимий, має дружину і двох дітей, постійне місце проживання, має державні нагороди. Після повідомлення про внесення щодо нього відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань ОСОБА_7 одразу з`явився до органу досудового розслідування, потім до суду на розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу. Його підзахисний не заперечує саму подію, щиро жалкує про вчинене і має намір продовжити військову службу. Тому вважає, що запобіжний захід у вигляді застави буде необхідним та достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, які на нього покладе суд.

Також стверджує, що прокурор у клопотанні не навів наявність ризиків. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вказує, що небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на підставі тяжкості покарання і має бути оцінена з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки втечі (справа "Ігнатов проти України"). Ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови"). ОСОБА_7 не може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей або документів, оскільки все, що становило інтерес органу досудового розслідування, вилучено, а докази, які б свідчити про незаконний вплив на свідків, відсутні. Не конкретизовано у клопотанні прокурора і те, яким чином його підзахисний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою і вмотивованою; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

За приписами цієї норми у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, який є тяжким і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, обізнаність з анкетними відомостями свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

При цьому слід зважити і на характер висунутого обвинувачення, зокрема, вчинення злочину в умовах воєнного стану військовослужбовцем, а також займану ОСОБА_7 посаду та рід його занять.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що вказані в ухвалі суду ризики продовжують існувати і виправдовують подальше його тримання під вартою.

Одночасно з цим колегія суддів зауважує, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (справа "Ноймайстер проти Австрії"), у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (справа "Вренчев проти Сербії").

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

Згідно з абз.8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Продовжуючи ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд в ухвалі жодних мотивів, чому він не визначає розмір застави, не навів.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 понад рік тримається під вартою, а відтак, ступінь зменшення ризиків, особу обвинуваченого, який не судимий, має зареєстроване місце проживання в м. Києві, на час вчинення інкримінованого злочину працював і мав заохочення по роботі, а також міцність його соціальних зв`язків, на користь чого свідчить те, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі, має на утриманні неповнолітню доньку та батька, який є інвалідом першої групи, колегія суддів вважає за можливе визначити розмір застави як альтернативу триманню під вартою.

Отже, ухвала суду не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки висновки в ній не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно з ст.ст.407, 409 КПК України є підставою для скасування ухвали в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою і постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

Постановляючи ухвалу, колегія суддів враховує викладені раніше обставини, які слугували підставами для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою і задоволення клопотання прокурора.

Одночасно з цим на підставі п.2 ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України визначає ОСОБА_7 розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який є максимальним для тяжких злочинів, з тим, щоб перспектива її втрати у випадку неналежної процесуальної поведінки або невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які будуть покладені на нього судом апеляційної інстанції у разі внесення застави, була достатнім стримуючим фактором утриматись від спроб вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України.

З огляду на наведені раніше обставини апеляційна скарга захисника задовольняється частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4222 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 1 травня 2024 року в частині продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу скасувати і постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою по 29 червня 2024 року включно.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 /вісімдесяти/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 /двісті сорок дві тисячі двісті сорок/ гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою протягом строку дії ухвали на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду: ( м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А , код ЄДРПОУ, номер рахунку за стандартом IBAN - UA1082186 , банк надавача послуг - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820172, призначення платежу - застава за ОСОБА_7 у справі № 591/3571/23 в Київському апеляційному суді).

У разі внесення застави оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після отримання і перевірки документа повинна надати розпорядження про негайне звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити про це суд.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 на строк 2 /два/ місяці обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні;

та роз`яснити, що у разі невиконання цих обов`язків, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, а також у разі невиконання заставодавцем обов`язків із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, застава звертається в дохід держави.

З моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку із внесенням застави останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3