Справа № 639/2666/24
Провадження № 1-кс/639/641/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , у межах матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000470 від 11.05.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовець військової служби за мобілізацією на посаді інструктора взводу забезпечення навчального процесу в/ч НОМЕР_1 ЗСУ, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням у кримінальному провадженні № 0000470 від 11.05.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Своє клопотання старший слідчий мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 46 від 09.04.2023 старшого солдата ОСОБА_4 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, призначено на посаду інструктора взводу забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 , який цього ж числа справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив злочини проти власності за наступних обставин: у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні.

Так, ОСОБА_4 , 11.05.2024 приблизно о 00 год. 10 хв., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись на обочині проїжджої частини дороги поблизу будинку АДРЕСА_3 , зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_7 , який в той час перебував разом зі своїм братом ОСОБА_8 , між якими розпочалася розмова на побутові теми, яка через певний час переросла в словесний конфлікт з ОСОБА_8 , в ході якого ОСОБА_4 умисно наніс останньому кілька хаотичних ударів руками, затиснутими в кулаки, та ногами в область голови та тулуба, після чого, побачивши на плечі ОСОБА_8 чоловічу сумку (барсетку), та реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, дістав з кишені аерозольний перцевий газовий балончик «Кобра М», який мав при собі та використавши його, шляхом розприскування сльозоточивого газу в область обличчя ОСОБА_8 , відкрито заволодів вказаною барсеткою, в якій знаходилися грошові кошти, сума яких встановлюється, однак, не менше 700 грн. та дві банківські картки банку АТ «ПУМБ», зірвавши її з плеча потерпілого, після чого зник з місця скоєння злочину, розпорядившись в подальшому грошовими коштами на власний розсуд, в результаті чого, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких встановлюється, та матеріальної шкоди на суму не менше 700 грн., більш точна сума якої на даний час встановлюється.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану.

11.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харкова, Харківської області, громадянин України, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби за мобілізацією на посаді інструктора взводу забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 11.05.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_7 від 11.05.2024;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 від 11.05.2024;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_5 від 11.05.2024;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 від 11.05.2024;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 від 11.05.2024;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_8 від 11.05.2024;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_7 від 11.05.2024;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.05.2024;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2024 тощо.

Так, пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України на даний час встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього більш м`які зобов`язання.

Метою застосування запобіжного заходу в даному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, запобігання спробам переховуватися від суду.

Зокрема, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, тому, думка про невідворотність покарання може спонукати підозрюваного вчинити спроби переховуватися від правосуддя, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 може фізично або психологічно незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_8 або свідків, а саме примусити змінити свої показання або взагалі відмовитись від них, щоб уникнути покарання, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, у разі перебування на волі, згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361; ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, Жовтневим районним судом м. Харкова 30.04.2024 стосовно ОСОБА_4 вже було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 29.06.2024 включно, однак ОСОБА_4 порушив вимоги ухвали суду та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Також Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні 24.02.2022 з 05 години 30 хвилин введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжено.

На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Отже, ОСОБА_4 , будучи військовим перебуваючи на посаді інструктора взводу забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 , має фізичну, психологічну підготовку, навички володіння вогнепальною зброєю та вибуховими речовинами, може впливати на свідків, потерпілого, та в умовах військового стану продовжувати злочинну діяльність та вчинювати інші кримінальні правопорушення усвідомлюючи невідворотність покарання. Крім того, у відношенні ОСОБА_4 призупинено військову службу у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України..

Наразі виникає необхідність у проведенні подальших слідчих дій по даному кримінальному провадженню, тому вплив підозрюваного ОСОБА_4 може зашкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.

Відповідно до ст. 178 КПК України установлено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Стан його здоров`я та вік не перешкоджає обранню запобіжного заходу - тримання під вартою.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а саме:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та обрання такого запобіжного заходу може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженню, повного, всебічного розслідування шляхом незаконного впливу на свідків та потерпілого з метою уникнення покарання.

- особиста порука - на адресу органу досудового розслідування та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного.

- застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, окрім цього згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід не може забезпечити відсутності можливості впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків. Тим паче, такий запобіжний захід вже обирався щодо підозрюваного і був ним порушений.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Більш того, у п. 48 рішення "Чеботарі проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26.06.1991), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

При цьому, доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції оскільки у разі доведеності вини обвинуваченого передбачено можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, що може викликати загрозу втечі обвинуваченого.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, рішення від 27.11.1997, § 57).

Також, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі по відношенню до ОСОБА_4 , не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також забезпечити належну йому поведінку.

Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_4 , орган досудового розслідування вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується, він позбавляє можливості підозрюваного ухилитися від суду, а також, мати можливість незаконно впливати на учасників провадження чи продовжити злочинну діяльність.

Згідно положень ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 182 передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на період воєнного стану військовослужбовцям військової служби за контрактом виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Так, у відповідності до положень ст. 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, тільки застосування до підозрюваного застави у максимальному розмірі передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить здатність забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому повинна бути визначена у вказаному розмірі.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину, який є тяжким та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання спробам особи переховуватися від суду, унеможливленню незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, з метою забезпечення кримінального провадження, є військовослужбовцем, особою, яка усвідомлювала протиправність своїх дій, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, враховуючи, що вчинені ним кримінальне правопорушення створили в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності у військовій сфері, враховуючи викладене прошу визначити підозрюваному розмір застави у 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке створює в очах громадян та суспільства в цілому, негативне враження безладдя, безкарності та з метою забезпечення дієвості правоохоронних органів в боротьбі зі злочинністю, доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Під час судового засідання підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання старшого слідчого.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000470 від 11.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

11.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 11.05.2024; показаннями свідка ОСОБА_7 від 11.05.2024; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 від 11.05.2024; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_5 від 11.05.2024; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 від 11.05.2024; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 від 11.05.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_8 від 11.05.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_7 від 11.05.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.05.2024; протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2024 тощо.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, тому, думка про невідворотність покарання може спонукати підозрюваного вчинити спроби переховуватися від правосуддя;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, підтверджується тим, що ОСОБА_4 може фізично або психологічно незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_8 або свідків, а саме примусити змінити свої показання або взагалі відмовитись від них, щоб уникнути покарання;

- п. 5 ч. 1ст. 177 КПК України, а саме вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України. Крім того, Жовтневим районним судом м. Харкова 30.04.2024 стосовно ОСОБА_4 вже було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 29.06.2024 включно, однак ОСОБА_4 порушив вимоги ухвали суду та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Оцінюючи сукупність обставини, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховується: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення; 3) дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, однак СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим, існують достатні підстави вважати, про його небажання вести законний спосіб життя, його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але прокурором доведено, що з урахуванням обставин по справі, а також того, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що вказує на відсутність підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

Крім того, Жовтневим районним судом м. Харкова 30.04.2024 стосовно ОСОБА_4 вже було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 29.06.2024 включно, однак ОСОБА_4 порушив вимоги ухвали суду та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Доказів, які б підтвердили неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 за станом здоров`я чи з інших підстав такого запобіжного заходу, як тримання під вартою стороною захисту не надано, а слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк затримання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 11 травня 2024 року з 02 години 20 хвилин.

Строк закінчення дії ухвали стосовно підозрюваного ОСОБА_4 - 09 липня 2024 рокуо 02 годині 20 хвилин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який утримується під вартою - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 14.05.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1