490/2554/24 08.04.2024
н/п 1-кс/490/1393/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2554/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кемерово, рф, громадянина рф, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України, за наступних обставин.

Так, з 19 лютого 2014 року представниками російської федерації (далі - рф) розпочато збройне вторгнення збройних сил рф (далі - зсрф), приховане твердженням керівників рф про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту рф та іншими підрозділами зс рф здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року рф оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та зс рф, представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації російською федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими російською федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією російської федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент рф оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, зсрф, інші збройні формування рф та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку рф, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього" (Україна проти рф) та ін.)».

Відповідно до Спільної статті 2 Женевських конвенцій 1949 року та ч. 3 ст. 1 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів 1977 року (далі - ДП 1), вказані міжнародно-правові акти регулюють правовідносини у рамках міжнародних збройних конфліктів.

Також, відповідно до Спільної статті 2 Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Відповідно до ст. 4 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни 1949 року (далі - ОСОБА_7 конвенція), особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

У ст. 147 Конвенції зазначається, що серйозні порушення, про які йдеться в попередній статті, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією російської федерації проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

З цього часу, збройні формування російської федерації - регулярні з`єднання і підрозділи, підпорядковані Міністерству оборони російської федерації, підрозділи та спеціальні формування, підпорядковані іншим силовим відомствам російської федерації, їхні радники, інструктори та іррегулярні незаконні збройні формування, озброєні банди та групи найманців, створені, підпорядковані, керовані та фінансовані російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації (далі за текстом - збройні формування рф - зфрф), здійснювали військову агресію - наступ з території тимчасово окупованої АР Крим в напрямку Херсонської та Миколаївської областей.

У ході активних бойових дій, з метою подальшого руху зф рф у напрямку міста Миколаєва та забезпечення подолання супротиву військ України на території Миколаївської області, військовослужбовцями зфрф з 24.02.2022 року взято під контроль ряд населених пунктів, серед яких: АДРЕСА_2 , які перебувають під їх контролем по теперішній час.

Вказані обставини підтверджуються наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», Очаківська міська територіальна громада, внесена до вказаного переліку територіальних громад, які тимчасово окуповані рф.

Водночас, для реалізації своїх цілей та перегрупування військових сил, знищення військовослужбовців і української техніки, військовослужбовці зфрф розмістилися на території вказаних населених пунктів, де на той час перебувало цивільне населення, яке не брало участі у збройному конфлікті та не може чинити будь-якого супротиву волі окупантів, а також що на території населених пунктів та поза їх межами не розміщені військові об`єкти та підрозділи Збройних Сил України.

Починаючи з серпня 2022 року, військовослужбовці зфрф повністю контролюють територію населених пунктів Василівка, Покровське та Прокровка Очаківської міської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, де розмістили бойову техніку, безперешкодно пересуваються вулицями, користуються майном місцевих мешканців, спілкуються з ними, залякують їх та погрожують фізичною розправою, контролюють їх переміщення в межах населених пунктів, проводять рейди по домоволодіннях з метою повного підкорення жителів волі військовослужбовців зфрф.

У складі зазначених зфрф, які станом на серпень 2022 року знаходились на території вищевказаних тимчасово окупованих населених пунктів Очаківської міської територіальної громади, Миколаївської області, перебував командир артилерійського взводу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі - козача бригада « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), громадянин рф, ОСОБА_6 (використовуючи з метою конспірації позивний «Рус»), який усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно та протиправно порушив вимоги Спільної статті 2 Женевських конвенцій 1949 року, приписів ст. 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, за наступних обставин.

Так, 23.08.2022, у денний час доби,більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, командир артилерійського взводу козачої бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 , будучи озброєними вогнепальною зброєю, разом з іншими невстановленими на цей час досудовим розслідуванням військовослужбовцями зфрф прибув за місцем мешкання цивільної особи ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , який військовослужбовцем Збройних Сил України та інших військових формувань України не був, участі в активних бойових діях не приймав, перебував під захистом «Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни» та інших законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, про що ОСОБА_6 було достеменно відомо.

В силу займаної посади командира вищевказаного зфрф, ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку ОСОБА_8 за вищевказаною адресою, віддав усний наказ іншим невстановленим на цей час досудовим розслідуванням військовослужбовцям зфрф, що прибули з ним у кількості не менше 3-х осіб, нелегально ув`язнити ОСОБА_8 .

Так, невстановлені військовослужбовці зс рф, на виконання наказу командира артилерійського взводу козачої бригади «Дон» ОСОБА_6 , із застосуванням фізичної сили, здійснили нелегальне ув`язнення ОСОБА_8 , якого фізично примусили підкоритись їх волі, під час затримання зав`язали йому знайденими в будинку тканинними мотузками руки, голову та обличчя таким чином, щоб лишити останнього можливості бачити.

У подальшому, невстановлені військовослужбовці зфрф за наказом командира ОСОБА_6 , погрузили ОСОБА_8 , до кабіни автомобіля КАМАЗ, на якому транспортували до невстановленого на теперішній час досудовим розслідуванням місця на території Херсонського області, з метою його подальшого катування, в якому він знаходився щонайменше 6 днів до 29.08.2022.

Так, за час перебування потерпілого у неустановленому місці нелегального ув`язнення невстановлені військовослужбовці зс рф своїми умисними діями, які виразились у нелегальному ув`язненні (порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) із заподіянням фізичних (побоїв та тілесних ушкоджень)та психологічних страждань (погроза вбивством) потерпілому ОСОБА_8 , здійснюючи катування (жорстоке поводження з цивільним населенням), вчинили порушення законів та звичаїв війни.

Після чого, у подальшому у невстановлений час, але не пізніше 29.08.2022, невстановлені військовослужбовці зфрф вивезли та залишили частково роздягненого, без документів та грошей, потерпілого ОСОБА_8 з численними тілесними ушкодженнями на дорозі поблизу м. Херсон, тим самим вчинили відносно останнього нелюдяне поводження (жорстоке поводження з цивільним населенням).

Окрім того, 02.09.2022, у денний час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, командир артилерійського взводу козачої бригади «Дон» ОСОБА_6 , будучи озброєним вогнепальною зброєю разом з іншими невстановленими на цей час досудовим розслідуванням особами - військовослужбовцями зфрф, прибули за місцем мешкання цивільної особи ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 ,яка військовослужбовцем Збройних Сил України та інших військових формувань України не була, участі в активних бойових діях не приймала, перебувала під захистом «Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни» та інших законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, про що ОСОБА_6 було достеменно відомо.

В силу займаної посади командира вищевказаного зфрф, ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку ОСОБА_9 за вищевказаною адресою, віддав усний наказ невстановленим на цей час досудовим розслідуванням військовослужбовцям зфрф, що прибули з ним у кількості не менше 6-ти осіб, нелегально ув`язнити ОСОБА_9 .

Так, невстановлені в ході досудового розслідування військовослужбовці зфрф, на виконання наказу командира артилерійського взводу козачої бригади «Дон» ОСОБА_6 , за місцем проживання ОСОБА_9 , із застосуванням фізичної сили, здійснили її нелегальне ув`язнення, під час якого фізично примусили її підкоритись їх волі, під час затримання надягли на руки металеві кайданки (спецзасоби), зав`язали їй знайденим в будинку рушником голову та обличчя таким чином, щоб останню лишити можливості бачити.

У подальшому, невстановлені військовослужбовці зс рф, вивели ОСОБА_9 з її будинку за вказаною адресою, та фізично із застосуванням насильства погрузили до відсіку автомобіля для перевезення людей (марка автомобіля досудовим розвідуванням не встановлена), на якому транспортували до приватного будинку одного з місцевих мешканців АДРЕСА_3 , (точної адреси досудовим розвідуванням не встановлено).

Після чого, перебуваючи у вищевказаному будинку помістили ОСОБА_9 на стілець, прикувавши її до нього за допомогою металевих кайданок, позбавивши таким чином останню можливості рухатися та у такому положенні залишили її на всю ніч.

У подальшому, 03.09.2022 у ранковий час (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), невстановлені військовослужбовці зс рф, із застосуванням насильства погрузили нелегально ув`язнену за наказом ОСОБА_6 . ОСОБА_9 із зав`язаним обличчям та скріпленими металевими кайданками руками за спиною, до багажного автомобілю типу «позашляховик», на якому перевозили її по АДРЕСА_2 , після чого із застосуванням насильства перемістили нелегально ув`язнену ОСОБА_9 до багажного відділення іншого легкового автомобіля, на якому возили останню в вищеописаному положенні на протязі дня по території Кінбурнської коси, після чого транспортували на територію Херсонської області, де у невстановленому досудовим розслідуванням місці, тримали у неналежних умовах (без води і їжі та ін.) - сім днів до 09.09.2022 (нелюдяне поводження).

Так, за час перебування потерпілої у невстановленому місці нелегального ув`язнення невстановлені військовослужбовці зс рф своїми умисними діями, які виразились у нелегальному ув`язненні (порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) із заподіянням психологічних страждань (погроза вбивством) потерпілій ОСОБА_9 , здійснюючи катування (жорстоке поводження з цивільним населенням), вчинили порушення законів та звичаїв війни.

Після чого, у подальшому у невстановлений час 09.09.2022 невстановлені військовослужбовці зфрф, вивезли та залишили потерпілу ОСОБА_9 на території Кінбурнської коси за 3 км від с. Покровка, тим самим вчинили відносно останньої нелюдяне поводження.

З огляду на те, що вказані події мали місце на території, що перебуває під контролем зс рф, а потерпілі були цивільними особами, що перебували під захистом відповідно до ст. 4 Женевської конвенції IV, дії командира артилерійського взводу козачої бригади «Дон» ОСОБА_6 на віддання наказу невстановленим військовослужбовцям зс рф на нелегальне ув`язнення потерпілих, про яких згадано вище, є серйозними порушеннями цієї Конвенції відповідно до ст. 147 цієї Конвенції. Таким чином, ці дії є порушеннями законів та звичаїв війни.

Дії підозрюваного ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.438 КК України, тобто віддання наказу на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

14.02.2024 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 438 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого, та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми років до дванадцяти років позбавлення, таким чином, під тяжкістю невідворотного покарання за вчинені злочини, враховуючи відсутність в Україні будь-яких соціальних зв`язків та можливість безперешкодно залишити територію України, підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, крім того з урахуванням того, що підозрюваний до теперішнього часу, як військовослужбовець зс рф у складі військових формувань перебуває на окуповані території Кінбурнської коси, де має вплив на місцевих мешканців, що там живуть під окупацією, та через них може погрожувати чи іншим чином впливати через Інтернет або телефонний зв`язок на потерпілих та свідків, разом з тим підозрюваний, зрозумівши тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину в Україні, може вчиняти нові злочини проти місцевих мешканців, що залишись проживати на окупованій території Кінбурнської коси або іншої території, де підозрюваний може знаходитись як військовослужбовець зс рф, оскільки військова агресія з боку російської федерації на даний час не припинена, збройні сили російської федерації продовжують ведення агресивної війни проти Українського народу та нарощення воєнного конфлікту проти України, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, з підстав у ньому викладених, просила про його задоволення.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, пославшись на розсуд суду.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

14.02.2024 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України, про що у загально державному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено відповідне повідомленняв порядку ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України.

Вказаний факт підтверджений прокурором у судовому засіданні документально.

Підозрюваний ОСОБА_6 , будучи викликаними до органу досудового розслідування шляхом публікацій в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора повісток про виклик на 20, 21, 22 лютого 2024 року до слідчого не з`явився, не повідомивши про причини неявки, що в тому числі свідчить про переховування від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У зв`язку з неприбуттям підозрюваного ОСОБА_6 на неодноразові виклики до органу досудового розслідування, переховуванням з метою ухилення від кримінальної відповідальності, постановою слідчого від 21.03.2024 р. ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Матеріалами клопотання підтверджується, що на даний час ОСОБА_6 продовжує перебувати на тимчасово окупованій збройними силами рф території України, у зв`язку з чим забезпечити явку останнього для участі у слідчих діях не виявляється за можливе.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000078 від 20.03.2024 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.438 КК України, триває.

Згідно до ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний зобов`язаний в тому числі прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

За правилами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, крім випадків, передбачених п.п.6,7ст. 176 КПК України.

Ст. 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

В ч. 1 ст. 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У судовому засіданні встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 особисто вручено не було, оскільки останній перебуває на тимчасово окупованій зс рф території України.

На виклики слідчого підозрюваний не з`явився, не повідомляючи про причини неявки, що свідчить про його ухилення від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурором доведено, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, оскільки органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів для вручення йому повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України, підтверджується даними:

-заяви ОСОБА_8 від 07.06.2022 про визнання його в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0002028;

-протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 (із застосуванням відеозапису) від 07.06.2023;

-протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 07.06.2023;

-протоколу допиту свідка ОСОБА_11 (із застосуванням відеозапису) від 01.11.2023;

-протоколу допиту свідка ОСОБА_12 (із застосуванням відеозапису) від 07.11.2023;

-протоколу про проведення пред`явлення для впізнання за фотознімками (із застосуванням відеозапису) за участю потерпілого ОСОБА_8 від 08.11.2023;

-протоколу про проведення пред`явлення для впізнання за фотознімками (із застосуванням відеозапису) за участю свідка ОСОБА_10 від 08.11.2023;

-протоколу про проведення пред`явлення для впізнання за фотознімками (із застосуванням відеозапису) за участю свідка ОСОБА_12 від 13.11.2023;

-протоколу допиту свідка ОСОБА_13 (із застосуванням відеозапису) від 13.12.2023;

-протоколу про проведення пред`явлення для впізнання за фотознімками (із застосуванням відеозапису) за участю свідка ОСОБА_13 від 13.12.2023;

-протоколу допиту свідка ОСОБА_14 (із застосуванням відеозапису) від 13.12.2023;

-протоколу про проведення пред`явлення для впізнання за фотознімками (із застосуванням відеозапису) за участю свідка ОСОБА_14 від 13.12.2023;

-протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 (із застосуванням відеозапису) від 13.11.2023;

-протоколу огляду від 27.12.2023;

-протоколу огляду сайту від 27.10.2023;

-протоколу допиту свідка ОСОБА_15 (із застосуванням відеозапису) від 24.10.2023.

Так, нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночним поняттями.

Досліджені у судовому засіданні дані є достатньо вагомими у своїй сукупності для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.438 КК України.

Матеріали кримінального провадження також містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкцією за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, враховуючи відсутність в Україні будь-яких соціальних зв`язків та можливість безперешкодно залишити територію України, підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, крім того з урахуванням того, що підозрюваний до теперішнього часу, як військовослужбовець зс рф у складі військових формувань перебуває на окуповані території Кінбурнської коси, де має вплив на місцевих мешканців, що там живуть під окупацією, та через них може погрожувати чи іншим чином впливати через Інтернет або телефонний зв`язок на потерпілих та свідків, разом з тим підозрюваний, зрозумівши тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину в Україні, може вчиняти нові злочини проти місцевих мешканців, що залишись проживати на окупованій території Кінбурнської коси або іншої території, де підозрюваний може знаходитись як військовослужбовець зс рф, оскільки військова агресія з боку російської федерації на даний час не припинена, збройні сили російської федерації продовжують ведення агресивної війни проти Українського народу та нарощення воєнного конфлікту проти України.

Підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово не з`являвся за викликами до слідчого.

Вказане дає обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду,незаконного впливу на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні найбільш суспільно небезпечного злочину, характеру та способу ймовірно вчиненого кримінального правопорушення проти держави Україна, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою.

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до положень ст.ст. 183,193,194 КПК України, згідно з якими при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається та у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу вирішуватиметься остаточно вже після його затримання та доставки до суду, тому строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим ч.1 ст. 197 КПК України, підозрюваному ОСОБА_6 , відносно якого необхідно обрати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу, розмір застави слідчим суддею не визначається.

Обставини, визначені ч. 2 ст. 183 КПК України, які б унеможливлювали застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , відсутні.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу та розміру застави.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1