Справа № 159/373/23 Провадження №11-кп/802/345/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000122 від 21.02.2021 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Оленине Камінь-Каширського району Волинської області, громадянку України, з середньою спеціальною освітою, працюючу старшим оператором радіопеленгатора відділення радіоперехоплення військової частини НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ст.96-1, ст.96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію щодо грошей, які були предметом неправомірної вигоди, а саме: купюри номіналом 100 (сто) доларів США серії НВ №18598484QB2, поміщеної у сейф-пакет SUD1112045, яка знаходиться на зберіганні на рахунку відділення Волинського ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» ( АДРЕСА_2 ) в користь держави, скасувавши арешт відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.02.2021 року.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду обвинувачена ОСОБА_7 , під час оформлення матеріалів за фактами вчинення її чоловіком ОСОБА_9 адміністративних правопорушень, передбачених ст.125, ч.1 ст.130 КУпАП о 12 год. 05 хв. 20.02.2021, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилення її чоловіка від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху висловила пропозицію надати неправомірну вигоду працівникам поліції, які відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовими особами правоохоронного органу у зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями. У відповідь інспектор ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_10 пояснював та попереджав ОСОБА_7 про те, що за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі передбачена кримінальна відповідальність.

Однак, 20.02.2021 близько 12 год. 05 хв., ОСОБА_7 , діючи умисно, перебуваючи біля службового транспортного засобу Національної поліції марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 на автодорозі М-07 сполученням Київ-Ковель-Ягодин поблизу с. Волошки Ковельського району, незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, переслідуючи мету - ухилення її чоловіком від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху - продовжувала вчиняти протиправні дії, а саме: надала неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 100 (сто) доларів США (згідно курсу Національного банку України станом на 20.02.2021 - 2784 грн. 61 коп.), поклавши їх на протокол, який знаходився в руках поліцейського ОСОБА_10 .

Вказані злочинні дії ОСОБА_7 негайно були припинені працівниками поліції. Зокрема, інспектор ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_10 у межах своїх повноважень відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про запобігання корупції» вжив невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочину шляхом повідомлення по телефону про даний факт на лінію «102».

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями, що виразились у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища та наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої оскаржує вирок із підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Сторона захисту не погоджується із висновком суду про наявність у діях обвинуваченої складу злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, через очевидну, на думку захисника, недопустимість ряду доказів, які надані стороною обвинувачення. Звертає увагу на допущені порушення при проведенні судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення та недопустимість висновку вказаної експертизи у зв`язку з тим, що експериментальні зразки голосу ОСОБА_7 були здобуті незаконним шляхом.

На переконання захисника, з відеозапису з боді камери поліцейського не вбачається, що з працівниками поліції спілкується саме ОСОБА_7 та не зафіксовано, яким чином грошові кошти потрапили до працівника поліції.

Разом з тим, свідок ОСОБА_11 не підтвердив факт пропозиції неправомірної вигоди прямим текстом, зазначивши, що ОСОБА_7 дійсно просила не складати протокол, однак мови про якісь кошти не вела.

З огляду на наведене, захисник вважає, що судом належним чином не з`ясовано усі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та було необґрунтовано звужено межі доказування з посиланням на припущення.

Захисник просить оскаржений вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю у діях останньої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

У поданому до суду запереченні прокурор вважає, викладені у апеляційній скарзі захисника, доводи про необхідність скасування вироку та ухвалення нового вироку необґрунтованими та безпідставними. Вказує, що судом безпосередньо досліджено докази та надано їм правильну оцінку, а відтак вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2024 є законним, обґрунтованим, вмотивованим та скасуванню не підлягає.

Просить залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а оскаржений вирок - без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, думку обвинуваченої та її захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку в даному кримінальному провадженні дотримано.

За змістом положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час перевірки доводів апеляційної скарги та законності, обґрунтованості, вмотивованості судового рішення апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікував дії обвинуваченої, дійшовши обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України. При цьому, належним чином вмотивував своє рішення дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено в їх сукупності і правильно визнано судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 .

За встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження, на переконання апеляційного суду, дії ОСОБА_7 кваліфіковано місцевим судом правильно.

В розумінні ст.369 КК України, під поняттям пропозиція неправомірної вигоди розуміється дія, яка полягає в доведені до відома адресата наміру, бажання або готовності надати неправомірну вигоду. Ініціатива її надання виходить від особи, яка її пропонує. При вчинені дій, передбачених ст.369 КК України, адресатом неправомірної вигоди є службові особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом. Крім того, службовій особі неправомірну вигоду пропонують, обіцяють або надають за вчинення чи не вчинення нею в інтересах того, хто їй пропонує, обіцяє чи надає, або в інтересах третьої особи будь-якої дії з використання наданої їй влади чи службового становища.

Зокрема, як вбачається з оскарженого вироку допитана у судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та заперечила вчинення нею будь-якого кримінального правопорушення. Вказала, що дійсно вона спілкувалась з поліцейськими, оскільки вважала складання протоколу на чоловіка неправомірним, однак будь-якої неправомірної вигоди поліцейським не пропонувала та і не могла її надати, оскільки як в неї так і в чоловіка грошей не було. Як в автомобілі поліцейських опинилась грошова купюра номіналом 100 доларів США пояснити нічого не може.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_9 , який є чоловіком обвинуваченої, надав аналогічні показання та ствердив, що дружина, вийшовши з автомобіля, спілкувалась з поліцейськими, однак він не чув, щоб вона пропонувала неправомірну вигоду останнім та і об`єктивно цього зробити не могла, оскільки ні в нього, ні в неї грошових коштів в іноземній валюті не було.

Такі показання обвинуваченої та свідка ОСОБА_9 критично оцінені судом першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки винуватість ОСОБА_7 за ч.1 ст.369 КК України за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, повністю підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, яким надано правильну правову оцінку.

Судом першої інстанції допитано свідка ОСОБА_10 , який показав, що як поліцейський Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, разом з ОСОБА_11 20 лютого 2021 року несли службу по автомобільній дорозі М-07 сполученням «Київ-Ковель-Ягодин» в районі села Волошки Ковельського району та помітили легковий автомобіль марки «Сітроен Берлінго», який слідував з порушенням Правил дорожнього руху без увімкнених фар ближнього світла, а тому було прийнято рішення його зупинити.

При з`ясуванні даних обставин та перевірки документів водія, було виявлено запах алкоголю з порожнини рота водія, а тому з цих підстав було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі. Водій ОСОБА_9 погодився на огляд за допомогою технічного засобу, і тоді ж було виявлено стан алкогольного сп`яніння. Коли про це стало відомо дружині водія, остання підійшла до нього та запропонувала вирішити це питання на місці, при цьому просила не фіксувати факт порушення, тримаючи в руках 100 доларову купюру. Він у свою чергу, попередив обвинувачену про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди працівнику поліції та таке попередження було неодноразовим. Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_7 незважаючи на його попередження про кримінальну відповідальність поклала в автомобіль 100 доларів США. Надалі було прийнято рішення про виклик слідчо-оперативної групи.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні в цілому підтвердив показання свідка ОСОБА_10 , показавши, що орієнтовно в лютому 2021 року було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_12 , оскільки він рухався без увімкнення ближнього світла, що є порушенням ПДР України. В розмові з ним, під час перевірки документів, було відчутно запах алкоголю з порожнини рота, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного пристрою. Після проходження такого огляду та виявлення стану алкогольного сп`яніння, до них підійшла дружина останнього та запропонувала домовитися, при цьому говорила, що вину візьме на себе. Його колега неодноразово попереджував останню про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди поліцейському, однак обвинувачена не звертала уваги на це і поклала в автомобіль 100 доларів США. Після чого була викликана слідчо-оперативна група, яка зафіксувала цей факт та вилучила грошову купюру номіналом 100 доларів США.

Твердження апелянта про те, що свідок ОСОБА_11 не підтвердив факт пропозиції ОСОБА_7 неправомірної вигоди працівникам поліції, колегія суддів відхиляє як такі, що не відповідають дійсності. Показаннями згаданих свідків, відеозаписом з нагрудних камер та іншими доказами у справі цілковито спростована версія сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не пропонувала працівникам поліції неправомірної вигоди.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, допитані, у тому числі і стороною захисту, надали вичерпні і взаємоузгоджені показання, що відповідають змісту відеозапису, відтак не викликають сумніву у їх достовірності.

Таким чином, в основу вироку суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано поклав показання вказаних вище свідків і безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази.

Крім того, відеозаписом з бодікамери поліцейського, який знаходиться на диску DVD-R, марки «Verbatim», об`ємов 4,7 Gb та був предметом дослідження в суді першої інстанції, зафіксовано події, які відбулися 20.02.2021 та розмови поліцейського з обвинуваченою ОСОБА_7 , яка підійшла до автомобіля працівників поліції.

Отже, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, належним чином доводиться показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які узгоджено та послідовно давали пояснення, а також дослідженими судом письмовими доказами, відеозаписом з боді камери поліцейського, які містять в матеріалах кримінального провадження, і яким судом надано належну правову оцінку щодо їх належності, допустимості та достатності для визнання обвинуваченої винною у пред`явленому їй обвинуваченні.

Не спростовують факту вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення доводи апеляційної скарги захисника, що на відеозаписі не зафіксовано, яким чином грошові кошти потрапили до працівника поліції, враховуючи наступне.

Перш за все, факт надання ОСОБА_7 працівникам поліції неправомірної вигоди в сумі 100 доларів США, зафіксовано рапортом поліцейського на ім`я т.в.о. начальника Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, з якого вбачається, що 20.02.2021 о 12 год. 08 хв. за адресою Ковельський район, с. Волошки, працівниками поліції було зупинено автомобіль «Сітроен Берлінго» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_9 та під час перевірки виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння. Пасажир даного автомобіля незважаючи на попередження поклала на панель транспортного засобу кошти в сумі 100 доларів США, для того щоб уникнути відповідальності. З цією метою заявник ОСОБА_10 попросив направити на місце події слідчо-оперативну групу.

В ході огляду місця події 20.02.2021, а саме автомобіля поліції марки «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився на автомобільній дорозі Київ-Ковель-Державний кордон поблизу села Волошки Ковельського району, було виявлено та вилучено грошову купюру номіналом 100 доларів США, яка знаходилася поблизу сидіння водія між ним та підлокітником.

Відеозаписом з боді камери поліцейського зафіксовано події та розмови поліцейського з обвинуваченою ОСОБА_7 , яка підійшла до автомобіля працівників поліції, зокрема, обвинувачена правою рукою поклала на документи, які знаходяться в руках поліцейського ОСОБА_10 , грошові кошти. Поліцейський ОСОБА_10 в цей момент зазначає, що «Я зрозумів Вас... гроші передано, сто доларів, перекладено на консоль» об`єктив камери спрямовується на консоль, де знаходиться грошова банкнота номіналом 100 доларів США.

Слід зауважити, що в протоколі огляду місця події вказано, що на момент огляду авто купюра номіналом 100 доларів США знаходиться поблизу сидіння водія між ним та підлокітником, що узгоджується з інформацією зафіксованою на відеозаписі щодо обставин надання ОСОБА_7 грошових коштів працівнику поліції та спростовує твердження сторони захисту, що незрозуміло як грошові кошти потрапили до працівника поліції.

Разом з тим, голослівними та необґрунтованими є доводи апелянта, що наявність на відеозаписі лише жіночого голосу ставить під сумнів факт передачі грошових коштів працівникам поліції саме ОСОБА_7 .

На переконання колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні відсутні сумніви, що саме ОСОБА_7 поклала до автомобіля працівників поліції грошові кошти у сумі 100 доларів США, оскільки ні обвинувачена, ні свідок ОСОБА_9 факт зупинки працівниками поліції їх автомобіля, спілкування з поліцейськими не заперечували, про присутність інших осіб під час подій 20.02.2021 не вказували.

Поміж тим, експертним висновком за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення від 11.11.2022, а саме з об`єктивного змісту досліджуваного тексту, який відображений у протоколі огляду речей, документів від 22.02.2021 міститься висловлювання виражене у формі пропозиції поліцейському ОСОБА_10 отримати від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів.

Висновком судового експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи відео-звукозапису у кримінальному провадженні № 0000122 за №1461/1462 від 20.04.2021 встановлено, що усне мовлення ОСОБА_7 , ймовірно, зафіксоване на відеограмі 1, що знаходиться на оптичному диску «Verdatim DVD+R» з рукописною позначкою: «20.02.2021 ст.369 КК Укр.» у файлі «Х700005__0019.МР4». Висловлювання, які ймовірно належать ОСОБА_7 , в текстовому змісті досліджуваних висловлювань, який в основному відповідає викладеному у протоколі огляду речей, документів від 22.02.2021, позначені як «РЛІ» (крім непридатного для ідентифікаційного дослідження висловлювання).

Разом з тим, з висловлювань ОСОБА_7 , зафіксованих на зразках її усного мовлення, і порівняння їх між собою встановлено співпадіння більшості кількісних і якісних ознак спектральних переходів, виділених із висловлювань, зафіксованих на відеофонограмі 1 і позначених у протоколі огляду речей, документів від 22.02.2021 як «РЛІ», однак не є можливим надати категоричний висновок про належність усного мовлення саме ОСОБА_7 .

Проте, висновок судово-лінгвістичної та семантико-текстуальної експертизи не є єдиним чи визначальним доказом у доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення та оцінюється і береться до уваги судом у сукупності з іншими наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Водночас колегія суддів не погоджується з мотивами, викладеними в апеляційній скарзі захисника, щодо необхідності визнання недопустимими доказами висновку судового експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи відео-звукозапису від 20.04.2021 №1461/1462 та висновку експерта за результатами судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення від 11.11.2022 № 2667-Е.

Так, твердження захисника про те, що використання експертом у якості зразка голосу обвинуваченої ОСОБА_7 запис допиту останньої в якості свідка у кримінальному провадженні в силу пункту 1 частини 3 статті 87 КПК призводить до недопустимості його висновку, є безпідставними.

Аналогічно безпідставними є посилання захисника про здобуття експериментальних зразків голосу ОСОБА_7 незаконним шляхом у зв`язку з відмовою останньої надавати такі зразки.

Зразки, що отримуються для проведення експертного дослідження, самі по собі не містять обставин, які входять до предмета доказування у кримінальному провадженні, а відтак не мають доказового значення. Їх особливий процесуальний статус покликаний насамперед на перевірку вже наявного у сторони кримінального провадження доказу, забезпечення повноти й об`єктивності проведеного дослідження з метою встановлення предмету конкретної експертизи.

У цій справі відеозапис допиту ОСОБА_7 , яку у подальшому було визнано підозрюваною, використано органом досудового розслідування виключно у якості зразка голосу для проведення експертного дослідження, у ході якого інформативні дані, що були отримані під час допиту цієї особи, не використовувалися. А відтак підстави стверджувати про недопустимість висновку експерта з огляду на приписи статті 87 КПК, відсутні.

Більше того, захисник в апеляційній скарзі вказує лише формальні процесуальні підстави, не зазначаючи при цьому, що відібрані зразки голосу не належать його підзахисній та не наводить належного обґрунтування щодо того, яким чином вказані ним порушення вплинули на об`єктивність отриманого за наслідками проведення експертного дослідження результату та законність судового рішення.

Проаналізувавши кожен з доводів апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що вони не спростовують встановлених обставин, не містять підстав для скасування оскарженого рішення та не свідчать про невинуватість ОСОБА_7 , а є обраною лінією захисту для уникнення кримінальної відповідальності останньою.

З огляду на наведене, зібрані стороною обвинувачення та безпосередньо досліджені судом першої інстанції докази, всупереч доводам апеляційної скарги, є належними, достовірними та допустимими і поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Водночас виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Згідно зі ст.65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 за ч.1 ст.369 КК України відповідає меті та вимогам, передбаченим статтями 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що вирок суду першої інстанції ухвалено у відповідності до вимог ст.370 КК України.

Істотних порушень, які б стали безумовною підставою для зміни чи скасування вироку, апелянтом не наведено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: