СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження ЄРДР № 0000070 від 03 липня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українець, гр-н України, освіта середня, одружений, працює, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,,

сторони: прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що на території України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 годи. 30 хв. 24 лютого 2022 року, що встановлює обмеження на виїзд осіб чоловічої статі та призивного віку за межі України, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, вирішив сприяти громадянам України чоловічої статі та призивного віку у організації незаконного переправлення їх через державний кордон України, за незаконно виготовленими документами, які є підставою для виїзду за межі України, а саме: оформлення фіктивної посвідки на тимчасове проживання на території Словаччини, тим самим, здійснити організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом усунення перешкод.

Так, реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_5 31 серпня 2023 року зустрівся з громадянином призивного віку ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 . В ході розмови ОСОБА_5 з особистих мотивів повідомив, що може сприяти в незаконному переправленні ОСОБА_9 через державний кордон України шляхом фіктивного оформлення посвідки на тимчасове проживання на території Словаччини та, що це коштує 10 000 (десять тисяч) доларів США. При цьому, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_10 про те, що йому необхідно надати копію паспорта громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, ідентифікаційний код та фотографії. Зазначені документи будуть використані для оформлення фіктивної посвідки на тимчасове проживання на території Словаччини.

20 вересня 2023 року, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_5 , знаходячись по АДРЕСА_3 , за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_11 , котрому з особистих мотивів запропонував виїхати за державний кордон України в Словаччину чи в Польщу за іншою схемою, а саме: шляхом фіктивного оформлення його водієм-волонтером, що здійснює перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за це потрібно заплатити 2 500 доларів США. Водночас ОСОБА_5 , знав, що жодних гуманітарних вантажів ОСОБА_12 перевозити не буде, а відповідні грошові кошти слід надати особам, які зможуть виготовити необхідні для цього документи.

У подальшому, ОСОБА_5 , розуміючи, що власними силами та засобами реалізувати свій злочинний умисел він не в змозі, залучив до вчинення вказаного кримінального правопорушення іншу особу, матеріали стосовно якої перебувають на розгляду суду в окремому провадженні (далі - Особа 1), яка за грошову винагороду зможе сприяти у незаконному переправленні особи через державний кордон України.

Далі, діючи за попередньою домовленістю, ОСОБА_5 повідомив Особу 1 про ОСОБА_9 , як про особу, яка бажає за грошові кошти, попри встановлені режимом воєнного стану та оголошеною загальною мобілізацією заборони та обмеження перетнути державний кордон України, а ОСОБА_10 надав контактні дані Особи 1 як особи, котра за грошову винагороду сприятиме йому в незаконному переправленні його через державний кордон України.

У подальшому 04 березня 2024 року, приблизно о 14 год. 30 хв.,

Особа 1, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, знаходячись біля ТЦ «Квадрат», розташованого по АДРЕСА_4 , зустрівся із ОСОБА_8 , котрому запропонував виїхати за державний кордон України вже шляхом оформлення фіктивного виїзного штампу у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, за грошову винагороду у сумі 8 500 доларів США.

09 березня 2024 року Особа 1, знаходячись по АДРЕСА_5 , за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_8 , від якого отримав оригінал паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я останнього, з метою оформлення виїзного штампу.

12 березня 2024 року, приблизно о 08 год. 20 хв., Особа 1, діючи умисно, з корисливих мотивів, для доведення спільного злочинного умислу до кінця, знаходячись по АДРЕСА_5 , зустрівся з ОСОБА_8 , від якого отримав грошову винагороду у сумі 4 500 євро як частину оплати за вчинення ним дій щодо незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України шляхом усунення перешкод.

Таким чином, ОСОБА_5 стороною обвинувачення обвинувачується у сприянні в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

10 червня 2024 року між прокурором Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_13 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_14 у присутності захисника в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

За даною угодою прокурор та СОРОКА дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та кінцевої правової кваліфікації дій СОРОКИ за ч. 2 ст. 332 КК України, СОРОКА зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного злочину, взяв на себе певні обов`язки щодо співпраці у викритті злочину, які детально описані в угоді. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке СОРОКА повинен понести за вчинений ним злочин, а саме, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням правил ст. 75 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком, а також отримана згода підозрюваного на призначення вказаного покарання та звільнення від його відбування на підставі правил ст. 75 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

СОРОКА обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання із застосуванням правил ст. 75 КК України та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений, якого підтримали захисники, в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком, та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255 та ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, в обсязі сформульованого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком, заявивши, що здатен реально виконати всі взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд шляхом проведення опитування сторін провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що СОРОКА повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується СОРОКА, умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 2 ст. 332 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення СОРОЦІ узгодженого сторонами цієї угоди покарання із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання - немає. СОРОКА щиро розкаюється у скоєному, критично оцінює свою злочинну поведінку, позитивно характеризується та активно сприяв і надалі буде сприяти розкриттю злочину та викриттю інших осіб.

При призначені обвинуваченому СОРОЦІ покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому вважає застосування обумовлених в угоді правил ст. 75 КК України (звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком) при призначенні покарання за ч. 2 ст. 332 КК України справедливим і таким, що не суперечить загальним засадам призначення покарання.

Враховуючи наявність правових підстав для затвердження угоди, суд вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту скасувати.

Судові витрати в обвинувальному акті не заявлені.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 та 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 10 червня 2024 року між прокурором Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_15 про визнання винуватості.

ОСОБА_16 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 10 червня 2024 року покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_16 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 - скасувати.

Речові докази - зберігати при матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1