ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Фастів Київська область 10 квітня 2024 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

з участю серетаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000033 від 05.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Перевірив надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2024 року до Фастівського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СД ВП № 3 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000033 від 05.04.2024 року, правова кваліфікація за ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 05.04.2024 року о 12:07 год. до ЧЧ ВП № 3 Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від співробітника Держпродспоживслужби ОСОБА_4 про те, що під час перевірки в продуктовому магазині за адресою: АДРЕСА_1 , продавець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надала для перевірки особисту медичну книжку 2 серії НОМЕР_1 з явними ознаками підробки.

05.04.2024 року в період часу з 12 год. 35 хв. по 14 год. 00 хв., було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено особисту медичну книжку 2 серії НОМЕР_1 на імя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою дізнавача в кримінальному провадженні від 05.04.2024 року, вилучені документи було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000033 від 05.04.2024 року.

Положеннями ст. 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Частина друга ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення в тому числі збереження речових доказів.

В даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися даним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що дане майно, яке було вилучено, може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та може бути використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя вважає клопотання підлягає задоволенню.

Незастосування заборони на дане майно може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, тому є необхідність накладення арешту на вищевказане майно.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Накласти арешт на виявлену та вилучену 05.04.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: особисту медичну книжку 2 серії НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_5 , шляхом заборони розпорядження, користування, відчуження.

Копію ухвали направити до СД ВП № 3 Фастівського РУП ГУНП в Київській області для негайного виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1