Дата документу 17.05.2024Справа № 554/6618/23
Провадження № 1-кп/554/217/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року м.Полтава

Октябрський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001167 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Губарівка, Богодухівського району Харківської області, з професійно-технічною освітою, не одружений, офіційно не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

- 10 листопада 2011 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, із застосуванням ст.ст.69, 70 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 26 червня 2012 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.2 ст.289, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці; 18 червня 2014 року звільнений від відбуття покарання за постановою Жовтневого районного суду м.Харкова відповідно до Закону України «Про амністію»;

- 29 травня 2015 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 20 вересня 2016 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна; ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 25 квітня 2022 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 6 місяців 19 днів,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

11 квітня 2023 року, близько 10-00 год, ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де він тимчасово проживав із співмешканкою ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою наживи, повторно, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 та тією обставиною, що її неповнолітні діти не бачать його протиправних дій, таємно викрав ноутбук Lenovo IdeaPad L3i (15,6) вартістю 12499,25 грн, який належить потерпілій ОСОБА_5 , а також планшет Samsung TAB S6 Lite вартістю 9216,67 грн, який є власністю Гімназії № 7 міста Сєвєродонецька Луганської області, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілим матеріальних збитків у відповідному розмірі.

Таким чином, ОСОБА_3 умисно здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому вважав необхідним обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд роз`яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Сторони кримінального провадження проти такого рішення суду не заперечували. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті. Свою вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому. Показав, що проживав декілька тижнів разом із ОСОБА_5 11 квітня 2023 року, коли ОСОБА_5 пішла на роботу, він залишився з її неповнолітніми дітьми. У той час, коли діти спали, він викрав планшет та ноутбук. Ноутбук здав до ломбарду, за що отримав 8000 грн, а планшет розбився. У вчиненому щиро кається.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, дослідивши письмові докази, які необхідні для вирішення долі речових доказів та процесуальних витрат, вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведено стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості злочину, який відповідно до ст.12 КК України належить до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку прокурора, висновок органу пробації, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у справі, підлягають стягненню з обвинуваченого згідно довідок експертної установи в розмірі 1434,00 грн.

Щодо запобіжного заходу.

Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого.

15 квітня 2024 року обвинуваченого затримано.

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, необхідно зарахувати обвинуваченому у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 15 квітня 2024 року по дату набрання вироком законної сили.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 15 квітня 2024 року по дату набрання вироком законної сили із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

З метою виконання вироку залишити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1434,00 (одна тисяча чотириста тридцять чотири гривні 00 копійок) грн.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Октябрський районний суд міста Полтави.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1