Справа № 370/1048/23
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

членів колегії - суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції з приміщення ДУ "Київський слідчий ізолятор",

захисника - адвоката ОСОБА_7 , дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області по вул. Шевченка, 3 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000466 від 10 лютого 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білої Церкви Київської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

09 лютого 2023 року, приблизно, о 17-й годині, в с. Копилів Бучанського району Київської області він, після спільного розпиття алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу ґрунтової дороги в кінці вулиці Шевченка, в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптових неприязних відносин, маючи прямий умисел, направлений на вбивство ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс останньому декілька ударів в область обличчя кулаком правої руки. Після цього обвинувачений ОСОБА_6 , зайнявши положення напівприсяду та опершись коліном правої ноги в область грудної клітки, продовжив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_8 у вигляді хаотичних ударів в різні частини тіла кулаком правої руки, стискати горло останнього руками, тим самим перекривши доступ повітря до легень, і обвинувачений ОСОБА_6 продовжував стискати горло останнього до того часу, доки ОСОБА_8 не перестав подавати ознаки життя.

В результаті нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, а саме: забійну рану зовнішнього краю правої брови, синець верхньої повіки, значний крововилив під тверду мозкову оболонку (субдуральну гематому), в м`яку мозкову оболонку і речовину головного мозку в ділянках лівої скроневої долі, правої скроневої долі і лівої тім`яної долі головного мозку (забої головного мозку), набряк набухання головного мозку; масивні крововиливи в м`які тканини шиї, в тому числі в ділянці правої долі щитовидної залози і навколо ушкоджень під`язикової кістки і щитовидного хряща, справа і зліва, помірно виражені ознаки бронхоспазму, множинні внутрішньоальвеолярні крововиливи, в тому числі субплевральні та еритроцити в просвіті ряду бронхів, ділянки гострої альвеолярної емфіземи та дистелектазу в легенях, нерівномірне, переважно підвищене кровонаповнення внутрішніх органів з ознаками порушення реологічних властивостей крові, краплинні крововиливи на поверхні легень, рідкий стан крові; множинні переломи ребр 5, 8 по передньо - аксилярній лінії справа, 9 ребра на межі хрящової і кісткової частини справа, 11 ребра по лопаточній лінії справа, 3, 4, 5, 6, 7 ребр по передньо - аксилярній лінії зліва з крововиливами в навколишні м`язи; синець повік лівого ока, множинні поверхневі рани в кількості 6, слизової оболонки нижньої губи, садно тильної поверхні 3 пальця правої кисті.

Згідно з висновком судово-медичного експерта від 26 квітня 2023 року, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок механічної асфіксії в результаті здавлення шиї, можливо, рукою (руками), про що свідчать пошкодження та патологічні зміни тканин і органів.

За ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 липня 2023 року.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 20 червня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 серпня 2023 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 15 серпня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 жовтня 2023 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 26 вересня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 листопада 2023 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 22 листопада 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 січня 2024 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 19 січня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 березня 2024 року.

До суду надійшло клопотання від прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської областіОСОБА_5 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, що йому загрожує у разі визнання його судом винуватим, обвинувачений, перебуваючи на волі, буде переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому провадженні, змушуючи їх із застосуванням фізичного та психологічного примусу змінювати свої показання, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; на даний час також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного місця проживання, а в АДРЕСА_1 він проживав неофіційно, він також не має постійної роботи, а тому адресу в с. Копилів може залишити у будь-який час, щоби уникнути відповідальності за скоєний злочин. Тому, на думку прокурора, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам, у зв`язку з чим необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської областіОСОБА_5 клопотання підтримала і викладене підтвердила.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 також просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт.

Оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12)ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 25 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування або повторного вчинення злочинів".

На даному етапі судового розгляду судом продовжується дослідження доказів і обвинувачений ОСОБА_6 показання суду ще не давав, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовій позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ у справах "Летельє проти Франції".

Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватими, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює і не має постійного та зареєстрованого місця проживання, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на потерпілого і свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні правопорушення, що спричинило смерть людини.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 10 травня 2024 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Члени колегії - судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3