Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4395/24
Номер провадження 1-кс/711/1173/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси, клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000058 від 05.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка, Київської області, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, яке подане в рамках кримінального провадження №0000058 від 05.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000058 від 05.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», діючи умисно, всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.2.3.2, 8.1, 8.2, 8.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 Департаменту профілактики правопорушень Міністерства внутрішніх справ України, Розділу I,V,X Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005, за невстановлених обставин, але не пізніше серпня 2023 року, придбав бойові припаси, а саме 1077 (одну тисячу сімдесят сім) патронів, які, відповідно до висновку експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України № СЕ19/12423/12293БЛ від 14.11.2023, являються придатними для стрільби боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 5,45-мм проміжних патронів, споряджених кулями зі сталевим осердям (7Н6, 7Н6М), промислового виробництва м. Барнаул, СРСР, після чого, продовжуючи свій умисел, за невстановлених обставин, ОСОБА_4 перемістив вказані бойові припаси із місця придбання до невстановленого місця в АДРЕСА_1 , де продовжив їх зберігати без передбаченого законом дозволу з метою збуту до 16.10.2023.

У подальшому, в серпні 2023 року, більш точний час під час досудового розслідування встановити не вдалося, перебуваючи поруч з будинком за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом на збут бойових припасів, з корисливим мотивом, всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, запропонував своєму знайомому ОСОБА_7 придбати зазначені бойові припаси за грошові кошти в сумі 25000 гривень.

Надалі, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_4 , 29.09.2023 звернувся до працівників Управління Служби безпеки України в Черкаській області з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та почав діяти під контролем правоохоронних органів.

У подальшому, 16.10.2023, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на збут бойових припасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , не маючи на те законного дозволу, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, без передбаченого законом дозволу, збув ОСОБА_7 1077 (одну тисячу сімдесят сім) патронів, які, відповідно до висновку експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України № СЕ19/12423/12293БЛ від 14.11.2023, являються придатними для стрільби боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 5,45-мм проміжними патронами, спорядженими кулями зі сталевим осердям (7Н6, 7Н6М), промислового виробництва м. Барнаул, СРСР, за що отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 25000 грн.

Також він, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», діючи умисно, всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.2.3.2, 8.1, 8.2, 8.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 Департаменту профілактики правопорушень Міністерства внутрішніх справ України, Розділу I,V,X Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005, повторно, за невстановлених обставин, придбав вогнепальну зброю автомат АК-47 № НОМЕР_2 та бойові припаси до нього 27 патронів калібру 7,62 мм, після чого, продовжуючи свій умисел, за невстановлених обставин, ОСОБА_4 перемістив вказані бойові припаси із місця придбання до невстановленого місця в м. Київ, де продовжив їх зберігати без передбаченого законом дозволу з метою збуту до 29.05.2024.

Надалі, 04.05.2024, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_4 , перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці в м. Київ, діючи з прямим умислом на збут вогнепальної зброї та бойових припасів, з корисливим мотивом, всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, запропонував своєму знайомому ОСОБА_7 придбати зазначену вогнепальну зброю та бойові припаси за грошові кошти в сумі 3500 доларів США.

У подальшому, 29.05.2024, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на збут бойових припасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись послугами приватного перевізника (таксі) ОСОБА_8 , який не був обізнаний про наміри ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні автомобіля таксі, перевіз придбану ним вказану вогнепальну зброю та бойові припаси до ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_3 .

Після цього, продовжуючи свій умисел, повторно, ОСОБА_4 , 29.05.2023, близько 15 год. 00 хв., перебуваючи біля кафе-бару «Імперія» за адресою: АДРЕСА_3 , під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, без передбаченого законом дозволу, збув ОСОБА_7 вогнепальну зброю автомат АК-47 № НОМЕР_2 та бойові припаси до нього 27 патронів калібру 7,62 мм, за шо отримав від останнього грошові кошти в сумі 3500 доларів США, після чого був затриманий працівниками слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області спільно зі співробітниками Управління Служби безпеки України в Черкаській області в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

29.05.2024 ОСОБА_4 затриманий в порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, фактичний час затримання 15 годин 05 хвилин.

За вказаними фактами 05.10.2023 розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та 29.05.2024 розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

30.05.2024 вказані кримінальні провадження об`єднанні в одне кримінальне провадження та присвоєно єдиний реєстраційний номер №0000058.

Відповідно до п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

30.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, а саме у придбанні, носінні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Згідно ст.12 КК України вказані злочини відносяться до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Враховуючи, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області, подане клопотання підсудне Придніпровському районному суду міста Черкаси.

З огляду на кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його особу та інші обставини існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, а також вчинити новий злочин.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та/або вчинити нове кримінальне правопорушення;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

1. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 має високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєно військовослужбовцем Збройних Сил України, який зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, а також, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_4 зумовлені тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Крім цього, запобіжний захід застосовується для того, щоб підозрюваний (обвинувачений) не перешкоджав компетентному органу в перевірці обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину. Отже, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання доказів.

За таких умов застосування будь-якого запобіжного заходу, а особливо тримання під вартою, потребує особливої уваги з боку слідчого судді (суду) та обов`язкового переосмислення цього запобіжного заходу з боку громадськості.

Відповідно до положень ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, на сьогоднішній день наша країна переживає один з найскладніших періодів в історії, коли питання незалежності та суверенітету перебуває на вустах у кожного свідомого громадянина та патріота, коли військовослужбовці приймають участь в стримані збройного агресії збройних сил Російської Федерації, захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від збройної агресії ворога, однак дії, які кваліфікуються ОСОБА_4 викликають реальний суспільний резонанс. Такі дії ОСОБА_4 свідчать про відсутність стимулюючих засобів запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами військових частин.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України є тяжкими злочинами, за їх вчинення санкцією ч.1 ст.263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, слід врахувати, що ОСОБА_4 без будь-якого законного дозволу перевозив, зберігав та збув вогнепальну зброю та бойові припаси. Усвідомлюючи резонансність вказаної справи, настання можливої відповідальності, останній, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

2. Підозрюваний ОСОБА_4 , виконуючи свої службові обов`язки, як військовослужбовець Збройних Сил України, має стійкі професійні та особисті зв`язки з іншими працівниками в органах державної влади, в тому числі військових частин, що свідчить про те що, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої повноваження та зв`язки для:

- знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні.

Зокрема, найближчим часом органом досудового розслідування із військової частини, в якій останній проходить військову службу, заплановано витребувати: витяг з наказу про зарахування до списків особового складу та призначення на посаду військовослужбовця ОСОБА_4 ; відомості щодо призову військовослужбовця ОСОБА_4 на військову службу; службову та медичні характеристики на військовослужбовця ОСОБА_4 ; копію книги з обліку особового складу, виключно, що стосується перевірки наявності на військовій службі ОСОБА_4 за час перебування останнім на військовій службі; копію журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 ; копію книги добору варт підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 , копію відомості закріплення зброї підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 , копію книги медичного огляду особового складу, що заступає в наряд (варту) зі стрілецькою зброєю підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 , копію книги видачі зброї та боєприпасів підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 , витяги з наказу командира в/ч про допуск особового складу до несення вартової служби підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 , копію списку закріплення зброї за особовим складом підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 , а також інші документи, що стосуються порядку обліку та видачі, вилучених в ході обшуку бойових припасів.

У разі, якщо ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування перебуватиме на волі, у випадку звернення до військової частини, у володінні якої повинні знаходитися ці документи та інформація, існуватиме реальна загроза їхньої заміни та/чи знищення, передачі іншим особам, сповіщення осіб, зокрема, колег підозрюваного, які мають відношення до їх, а також вжиття ними заходів щодо їх приховування, у зв`язку з чим, існує нагальна потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме змогу незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на:

* свідків понятих, які були присутні під час проведення обшуку та затримання останнього, а також осіб, які були присутніми під час його проведення;

* свідка ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів та здійснював оперативну закупівлю зброї та боєприпасів у ОСОБА_4 та якому відомі обставини вчинення вказаного злочину, у зв`язку з тим, що на даний час є реальні підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може на нього незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження, зокрема в частині відмови надання ним показань.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

4. Перебуваючи на волі підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, спотворити інформацію щодо зміни інформації в примірниках документів, якими зафіксований порядок обліку, отримання, видачі та використання бойових припасів.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

5. Перебуваючи на волі підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки вчинення ним ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України свідчить про наявність в нього стійкої антисоціальної поведінки та схильності до вчинення нових злочинів, небажання ставати на шлях виправлення.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та/або вчинити нове кримінальне правопорушення.

Таким чином, у разі обрання альтернативного запобіжного заходу у виді застави, ініціатор клопотання вважає за доцільне, з урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, беручи до уваги аморальність можливого вчинення кримінального правопорушення у період дії правового режиму воєнного стану, визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Саме такий розмір застави на думку органу досудового розслідування та прокуратури буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного ОСОБА_4 бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.

Разом з тим, у разі внесення застави, прошу покласти на ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені п.п.1-4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; заборонити спілкування із працівниками та військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ; заборонити спілкування із свідками у кримінальному провадженні, в тому числі, з ОСОБА_7 ; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та пояснив, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000058 від 05.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України. В ході розслідування провадження задокументовано два факти збуту набоїв та вогнепальної зброї. 29.05.2024 повторно збув ОСОБА_7 автомат та набої до нього у кількості 27 штук. 30.05.2024 ОСОБА_4 оголошено про підозру за ч.1 ст.263 КК України. Наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, понятих та особу, що здійснювала закупку у цьому кримінальному провадженні, а також продовжити злочинну діяльність. Просить застосувати виключний запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що сторона захисту визнає негативні наслідки щодо вчинення кримінального правопорушення. Підозрюваний утримувався добу в слідчому ізоляторі все усвідомив. Життєві обставини спонукали до легкої наживи та швидких грошей. Особисті обставини спонукали до таких дій. Просить врахувати, що притягується до кримінальної відповідальності вперше, та наявність на утриманні дитини, та хворого батька, має міцні соціальні зв`язки, учасник бойових дій, доброволець служить в лавах Збройних сил України. Дії свідчать про визнання вини, співпрацю із органами, що вказує на розкаяння. Щодо застави, вона непомірна. Вважає, що можливе застосування домашнього арешту із встановленням обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію адвоката. Розкаюється, шкодує. Додав, що проживав із цивільною дружиною за адресою: АДРЕСА_2 . Просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою прописки, планує переїхати туди і там проживати.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

У судовому засіданні встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, які відноситься до тяжких злочинів, за вчинення яких санкцією статті передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

29.05.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

30.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви №12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З положень п.1 ч.1 ст.178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" №35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому в провину злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 03 до 07 років.

При цьому, слід врахувати, що кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_4 , має суспільний резонанс так як скоєно військовослужбовцем Збройних Сил України, який зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, а також, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_4 зумовлені тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Крім цього, запобіжний захід застосовується для того, щоб підозрюваний (обвинувачений) не перешкоджав компетентному органу в перевірці обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину. Отже, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання доказів.

При цьому, слід врахувати, що ОСОБА_4 без будь-якого законного дозволу перевозив, зберігав та збув вогнепальну зброю і бойові припаси до неї. Усвідомлюючи резонансність вказаної справи, настання можливої відповідальності, останній, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Підозрюваний ОСОБА_4 , виконуючи свої службові обов`язки, як військовослужбовець Збройних Сил України, має стійкі професійні та особисті зв`язки з іншими працівниками в органах державної влади, в тому числі військових частин, що свідчить про те що, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої повноваження та зв`язки для знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні.

Зокрема, найближчим часом органом досудового розслідування із військової частини, в якій останній проходить військову службу, заплановано витребувати: витяг з наказу про зарахування до списків особового складу та призначення на посаду військовослужбовця ОСОБА_4 ; відомості щодо призову військовослужбовця ОСОБА_4 на військову службу; службову та медичні характеристики на військовослужбовця ОСОБА_4 ; копію книги з обліку особового складу, виключно, що стосується перевірки наявності на військовій службі ОСОБА_4 за час перебування останнім на військовій службі; копію журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 ; копію книги добору варт підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 , копію відомості закріплення зброї підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 , копію книги медичного огляду особового складу, що заступає в наряд (варту) зі стрілецькою зброєю підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 , копію книги видачі зброї та боєприпасів підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 , витяги з наказу командира в/ч про допуск особового складу до несення вартової служби підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 , копію списку закріплення зброї за особовим складом підрозділу, в якому проходить військову службу ОСОБА_4 , а також інші документи, що стосуються порядку обліку та видачі, вилучених в ході обшуку бойових припасів. У разі, якщо ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування перебуватиме на волі, у випадку звернення до військової частини, у володінні якої повинні знаходитися ці документи та інформація, існуватиме реальна загроза їхньої заміни та/чи знищення, передачі іншим особам, сповіщення осіб, зокрема, колег підозрюваного, які мають відношення до їх, а також вжиття ними заходів щодо їх приховування.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, на даний час, в ході досудового розслідування не встановлено та не допитано всіх свідків події, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, матиме змогу контактувати з ними та незаконно впливати на них. Зокрема на понятих, які були присутні під час проведення обшуку та затримання останнього, а також осіб, які були присутніми під час його проведення; свідка ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів та здійснював оперативну закупівлю зброї та боєприпасів у ОСОБА_4 та якому відомі обставини вчинення вказаного злочину. Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Перебуваючи на волі підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, спотворити інформацію щодо зміни інформації в примірниках документів, якими зафіксований порядок обліку, отримання, видачі та використання бойових припасів. Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому наявність даного ризику заслуговує на увагу та може бути враховано при обранні запобіжного заходу підозрюваному.

Щодо можливості продовження злочинної діяльності, на даний час вважаю, що даний ризик не доведений у судовому засіданні, адже з моменту повідомлення підозри особу було затримано, інших видів зброї не було виявлено.

Слідчий суддя також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, наявність зазначених стороною захисту обставин, не можуть бути вирішальними, що могло б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення взагалі.

Також належно оцінено при застосуванні виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і значення для суспільства кримінальне правопорушення, у якому підозрюється останній, на сьогоднішній день наша країна переживає один з найскладніших періодів в історії, коли питання незалежності та суверенітету перебуває на вустах у кожного свідомого громадянина та патріота, коли військовослужбовці приймають участь в стримані збройного агресії збройних сил російської федерації, захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від збройної агресії ворога, однак дії, які кваліфікуються ОСОБА_4 викликають реальний суспільний резонанс. Такі дії свідчать про відсутність стимулюючих засобів запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами військових частин, а також сприяють розповсюдженню зброї, призначеної для використання на фронті серед цивільних, що збільшує суспільну небезпеку серед цивільного населення країни.

Тому, на даний час застосування такого запобіжного заходу є вкрай виправданим у світлі нинішніх подій. Таким чином, взяття особи під варту може також бути виправдано, якщо наявні підстави вважати, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, якщо вони реально переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, та враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, сімейний стан.

В той же час, слід врахувати, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Слідчий суддя приходить до висновку, з урахуванням наявності ризиків передбачених статтею 177 КПК України, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що є неможливим застосування до підозрюваної таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення (місце, мету, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні, тощо), вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваному, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а особливо спілкування підозрюваного зі свідками у даному кримінальному провадженні, а також можливості вчинення інших протиправних діянь. Крім того, фактичне проживання особи за адресою прописки не відбувалося, що свідчить про переховування сотаннього.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На момент розгляду клопотання стороною захисту не надано доказів неможливості застосування тримання під вартою за станом здоров`я та серйозного його погіршення.

Водночас, згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст.183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст.177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

При обрахунку розміру застави слідчий суддя враховує частину 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII якою встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Таким чином, при визначенні розміру прожиткового мінімуму, як розрахункової величини для визначення застави, слід застосовувати розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб встановлений Законом "Про бюджет на 2024 рік" на 1 січня поточного року, тобто 3028 грн.

За таких обставин, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, а саме те що підозрюваний, не є інвалідом, не одружений, раніше несудимий, військовослужбовець, учасник бойових дій та встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн. 00 коп., яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст.194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, застава у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених п.п.1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України. Позитивні характеристики та доводи сторони захисту враховані слідчим суддею при обранні розміру застави для підозрюваного.

Визначаючи строк тривалості застосування попереднього ув`язнення, відповідно до положень ч.1, 2 ст.197 КПК України, на період часу у 60 днів, слідчий суддя враховує, що підозрюваного ОСОБА_4 було затримано 29.05.2024, про що свідчить відповідний протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину. Таким чином, слід визначити строк застосування запобіжного заходу до 27.07.2024 включно.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000058 від 05.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 27.07.2024, включно.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту затримання 29 травня 2024 року.

Визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі на рахунок: рахунок отримувача - НОМЕР_3 ; Код банку отримувача (МФО) 820172; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26261092, та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000058 від 05.10.2024.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- заборонити спілкування із працівниками та військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 без узгодження із слідчим, прокурором;

- заборонити спілкування із свідками у кримінальному провадженні, понятими, в тому числі, з ОСОБА_7 ;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного на строк 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави, в межах строку досудового розслідування. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали визначити до 27 липня 2024 року, в частині застосування запобіжного заходу у вигляді варти, включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ та/або ІТТ №1 м.Черкаси.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено та проголошено 03.06.2024.