Справа № 953/1949/24
н/п 1-кс/953/1974/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2024 р. . м..Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене в.о. прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000609 від 17.09.2022 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець республіки Дагестан, Кулікулінського району, с. Вачі, документований паспортом громадянина Російської Федерації серія НОМЕР_1 виданий 12.12.2013 МП МО МВС Росії по республіці Дагестан в Кулікулінському районі «Лакскій», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової частини № НОМЕР_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України;

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене в.о. прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000609 від 17.09.2022 про обрання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000609 від 17.09.2022 за ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 438 КК України.

Встановлено, що починаючи з квітня 2022 року, ЗС РФ та інші військові формування РФ незаконно окупували територію с. Макарове, Богодухівського району, Харківської області та прилеглих населених пунктів.

Маючи повний контроль над населеним пунктом, військовослужбовці ЗС РФ переконались, що на території населеного пункту проживає цивільне населення, яке не бере участі у збройному конфлікті та не може чинити будь-якого супротиву волі окупантів, а також що на території села та поза його межами не розміщені військові об`єкти та підрозділи Збройних Сил України.

Крім того, представниками ЗС та інших державних органів РФ взято під контроль будівлі і споруди, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі.

Таким чином, територія с. Макарове, Богодухівського району, Харківської області разом із місцевим цивільним населенням були підконтрольними військовослужбовцям ЗС РФ.

Для придушення будь-яких проявів незгоди з політикою окупаційної влади, насильного примушування до співпраці з її представниками та усунення перешкод у реалізації заздалегідь запланованих намірів на тимчасово окупованій території Харківської області, у тому числі у с. Макарове, Богодухівського району, Харківської області та смт Козача Лопань, Дергачівського району, Харківської області представниками влади РФ залучено військовослужбовців 1 мотострілкового відділення, 3 мотострілкового взводу, 6 відокремленої танкової бригади, в/ч НОМЕР_2 та інших військовослужбовців.

Реалізуючи політику держави-агресора щодо широкомасштабних нападів на місцевих мешканців, зокрема й колишніх та діючих працівників правоохоронних органів, представників органів місцевого самоврядування, що не перебували при виконанні своїх професійних обов`язків та які не згодні з діями окупаційної влади, спрямованими на відокремлення Харківської області від України та приєднання її територій до складу РФ, в порушення ст.ст. 3, 28, 68 Конституції України, ст.ст.1, 2, 3, 4, 6, 27, 31, 32, 33, 41, 42, 43, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12.08.1949 про захист жертв війни» від 03.07.1954 (далі Конвенція), ст.ст. 11, 51, 75 Додаткового протоколу I, упродовж 2022 року, перебуваючи на території тимчасово окупованих с. Макарове, Богодухівського району, Харківської області та смт. Козача Лопань, Дергачівського району, Харківської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ЗС РФ, нехтуючи законами і звичаями війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порушуючи вимоги міжнародного гуманітарного права, жорстоко поводжуючись з цивільним населенням, з мотивів національної нетерпимості та помсти за критику щодо здійснення своїх незаконних дій, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , скоїли умисне вбивство (позбавив життя) цивільної особи - громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наступних обставин.

03.05.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_9 перебував на території Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШЕ ТРАВНЯ», по вул. Центральна, с. Макарове, Богодухівського району, Харківської області де підробляв охоронцем та доглядав за худобою.

В цей час до підприємства на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «НИВА» (державний номерний знак в ході досудового розслідування не встановлено) приїхали військовослужбовці окупаційних військ ЗС РФ ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які у складі свого військового підрозділу базувались на той час в окупованому ЗС РФ смт. Козача Лопань, Дергачівського району, Харківської області.

Під час перебування на території підприємства військовослужбовці ЗС РФ ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , використовуючи вогнепальну зброю, нехтуючи нормами права та моралі, з метою продемонструвати свою зухвалість, почали здійснювати постріли у бік худоби.

З метою припинення незаконних дій військовослужбовців ЗС РФ, ОСОБА_9 зробив їм зауваження про неприпустимість подібних дій, оскільки постріли поруч зі стадом лякають тварин.

Обурившись зробленим зауваженням, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , позіціонуючи себе власниками захоплених територій, тримаючи в руках вогнепальну зброю, діючи з мотивів національної нетерпимості, протиставляючи себе звичайним цивільним громадянам, вступили у суперечку з потерпілим, під час якої у ОСОБА_7 раптово виник намір на вбивство ОСОБА_9 .

В подальшому, з метою помсти за висловлену на їх адресу критику ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розробили спільний злочинний план, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 у порушення ч. 2 ст. 51, ч.2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977.

Для реалізації злочинного плану ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , вступивши між собою в злочинну змову та розподіливши ролі для досягнення спільної загальної мети позбавлення життя ОСОБА_10 , в порушення пункту «а» статті 3 Конвенції в частині заборони жорстокого поводження з особою, 05.05.2022, приблизно о 15:00 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) прибули з боку смт. Козача Лопань на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «НИВА» (державний номерний знак в ході досудового розслідування не встановлено) на вул. Центральну в с. Макарове, Богодухівського району, Харківської області, яка веде на територію сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШЕ ТРАВНЯ» де на певній відстані помітили ОСОБА_9 , який прямував по вказаній вулиці у бік роботи.

Перебуваючи біля будинку №1 по вул. Шкільній, розташованому біля перехрестя з вул. Центральною с. Макарове, Богодухівського району, Харківської області, будучи одягненими у камуфльований одяг військового зразку, діючи в умовах збройного конфлікту, маючи при собі вогнепальну зброю невстановленого зразку та калібру, заздалегідь заготовлену для вчинення вказаного злочину та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з мотивів національної нетерпимості та помсти, нехтуючи законами і звичаями війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порушуючи вимоги міжнародного гуманітарного права, а саме ст. 51 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, ст. 32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, усвідомлюючи, що перед ними цивільна особа, яка не виконує будь-яких бойових задач (не є комбатантом), не несе будь-якої загрози, одягнена у цивільний одяг, на яку поширюються норми міжнародного гуманітарного права, та яка не має можливості чинити опір, у порушення ст. ст. 3, 27, 32, 33, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ОСОБА_7 вийшов з автівки, розмістився перед нею, привів автоматичну зброю у бойове положення та націлив її у бік ОСОБА_9 , який находився спиною до військовослужбовців ЗС РФ та не мав змоги себе захистити або запобігти тяжким наслідкам.

В цей же час ОСОБА_5 з ОСОБА_8 , виконуючи відведені їм ролі у спільно розробленому злочинному плані, направленому на умисне вбивство ОСОБА_9 , перебували поблизу з ОСОБА_7 та спостерігали за навколишньою обстановкою з метою забезпечення відсутності свідків злочину, чим забезпечували, на їх думку, приховування вчиненого кримінального правопорушення.

Продовжуючи реалізацію спільно розработаного з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 злочинного плану, ОСОБА_7 здійснив не менше двох прицільних пострілів з автоматичної вогнепальної зброї в бік ОСОБА_9 , заподіявши останньому вогнепальне кульове поранення грудної клітини, від якого настала смерть потерпілого.

З метою перевірки реалізації свого спільного злочинного плану та доведення умислу до кінця ОСОБА_7 з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «НИВА» (державний номерний знак в ході досудового розслідування не встановлено) під`їхали до місця де лежав ОСОБА_9 та, вийшовши з транспортного засобу, почали штовхати його тіло ногами.

Переконавшись, що їх спільний злочинний план, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 доведено до кінця, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 залишили місце злочину.

Отже, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили жорстоке поводження з цивільною особою ОСОБА_9 , що виразилось в умисному вбивстві, чим грубо порушили вимоги ст. ст. 27, 31, 32, 33, 41-43, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. ст. 11, 51, 75 Додаткового протоколу І протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року.

Таким чином, як зазначає слідчий, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у пособництві у жорстокому поводженні з цивільним населенням, поєднаним з умисним вбивством, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.

Слідчий зазначає, що на даний час ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування та знаходиться на території рф, тобто державі, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підведено відповідями оперативного підрозділу, а саме рапортом старшого о/у 7-го управління (з обслуговування Харківської області) ДСР НП України ОСОБА_11 від 21.02.2024, що обґрунтовує неможливість вручення йому письмового повідомлення про підозру у день його складення, вручити повістку про виклик особи, у зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» , яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_5 та повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом ОМП (ексгумація трупу) від 17.09.2022; судово-медична експертиза №12-17/172-БГт/22 від 29.09.2022; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 13.09.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 09.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 09.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 07.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 15.12.2023; данними оперативного підрозділу про причетність ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення (відповіді на запити структурних підрозділів, відповіді УКА ГУНП в Харківській області); протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 15.12.2023; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 від 15.12.2023; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 від 15.12.2023; протоколом проведеного впізнання зі свідком ОСОБА_16 за фотознімками, де він впізнав ОСОБА_5 ; протоколом проведеного впізнання зі свідком ОСОБА_14 за фотознімками, де він впізнав ОСОБА_5 ; протоколом ОМП від 20.12.2022; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_16 від 18.01.2024; заявою про видачу свідком ОСОБА_16 гільз від 01.02.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_16 від 01.02.2024; протоколом огляду предметів гільз виданих ОСОБА_16 від 01.02.2024; данними оперативного підрозділу про переховування ОСОБА_5 від слідства та суду, на території рф.

Слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на території російської федерації, тобто державі, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою ухилення від кримінальної відповідальності, за викликом слідчого не прибув, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким, тобто підозрюваний перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також ОСОБА_5 може прямо або через інших осіб незаконно впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження (в т.ч. потерпілих), що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у органу досудового розслідування виникла необхідність звернутися до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали клопотання.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки відсутні відомості про те що його підзахисний ОСОБА_5 перебуває на території Російської Федерації, та те що він живий.

Клопотання розглядається слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК Країни за відсутності підозрюваного.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора та слідчого, захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дійшов такого висновку.

Слідчий суддя встановив, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000609 від 17.09.2022 за ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 438 КК України.

Керівником Харківської обласної прокуратури ОСОБА_17 06.03.2023 року винесено постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, згідно з якою визначено підслідність у кримінальному провадженні №0000609 від 17.09.2022 за ч.2 ст.438 КК України за СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області, фактична чисельність слідчого відділу УСБ України в Харківській області становить 25 слідчих, якими розслідується понад 10000 тисяч воєнних злочинів та злочинів проти основ національної безпеки, що свідчить про велику завантаженість на одного слідчого вказаного органу досудового розслідування та вказує на об`єктивну неможливість здійснення ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування та суду на території держави-агресора російської федерації, тому йому неможливо вручити повістки про виклик особи з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України. У зв`язку з цим повістки про виклик його в якості підозрюваного на 04.03.2024, 05.03.2024 та 06.03.2024 до СУ ГУНП в Харківській області для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України, для допиту як підозрюваного та проведення процесуальних дій опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» № 41 (7701) випуск від 24.02.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

24.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 41 (7701) від ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Таким чином 24.02.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного.

Зі змісту Витягу з ЄРДР вбачається, що вищевказані відомості 17.09.2022 року внесені до ЄРДР за №0000609.

Постановою слідчого від 07.03.2024, на підставі ст. 281 КПК України, підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук, проведення якого доручено відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Харківській області.

Положеннями ч. 1 ст. 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_3 від 07 березня 2024 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, оскільки під час досудового розслідування встановити місце знаходження останнього не вдалося.

Що стосується вирішення питання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя зазначає таке.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Підставою для звернення з даним клопотання стало те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому він наразі підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: протоколом ОМП (ексгумація трупу) від 17.09.2022; судово-медична експертиза №12-17/172-БГт/22 від 29.09.2022; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 13.09.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 09.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 09.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 07.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 15.12.2023; данними оперативного підрозділу про причетність ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення (відповіді на запити структурних підрозділів, відповіді УКА ГУНП в Харківській області); протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 15.12.2023; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 від 15.12.2023; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 від 15.12.2023; протоколом проведеного впізнання зі свідком ОСОБА_16 за фотознімками, де він впізнав ОСОБА_5 ; протоколом проведеного впізнання зі свідком ОСОБА_14 за фотознімками, де він впізнав ОСОБА_5 ; протоколом ОМП від 20.12.2022; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_16 від 18.01.2024; заявою про видачу свідком ОСОБА_16 гільз від 01.02.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_16 від 01.02.2024; протоколом огляду предметів гільз виданих ОСОБА_16 від 01.02.2024; данними оперативного підрозділу про переховування ОСОБА_5 від слідства та суду, на території рф.

У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджені ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки встановлено, що останній протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування та перебуває на території держави-агресора російської федерації, а також може продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_5 на теперішній час перебуває на території РФ та має можливість продовжити вчинення злочинів проти основ національної безпеки.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у даному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

У свою чергу сторона захисту не змогла навести достатні аргументи того, щоб взагалі виключити такі ризики.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який має зареєстроване місце проживання за адресою: РФ, республіка Дагестан, Кулікулінський район, с.Вач, який є військовослужбовцем армії Російської Федерації, місцезнаходження останнього невідоме та не встановлено, наразі останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також відомості про особу підозрюваного в їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, що узгоджується з приписами КПК України відповідно до яких встановлено процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А наступним етапом - після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу. На відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді. За такої нормативної регламентації при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: -чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; -чи наявна обґрунтована підозра; -чи наявні ризики кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя вважає за необхідне обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 188, 189, 190, 193 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене в.о. прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000609 від 17.09.2022 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України - задовольнити.

У порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», без визначення застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання особи, що виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження звернутися до слідчого судді, суду для розгляду питання за участю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена на безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1