Справа № 638/9453/23
Провадження № 1-кс/638/875/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323 від 05 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, про надання дозволу на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323 від 05 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, про надання дозволу на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 року схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 року зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, III та XIII Основного Закону України - Конституції України. Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Так, одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо збройного нападу на державу Україна передбачалося здійснення вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів ЗС РФ, у тому числі спеціального призначення, на територію держави Україна для організації силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, підрозділів Національної гвардії України для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії РФ, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення по території держави Україна з метою недопущення пересування військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії ЗС РФ; пошкодження військових об`єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення та об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам президент Російської Федерації, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 року №2734 (XXV) від 21.12.1965 року № 2131 (XX), від 14.12.1974 року № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ на територію України.

22 лютого 2022 року Президент РФ, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ.

24 лютого 2022 року о 05 годині Президент РФ оголосив про рішення розпочати військову операцію на території України.

У подальшому ЗС РФ, які діяли за наказом керівництва РФ та ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штаба та складам ЗС України, а також підрозділам ЗС та інщих військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на території України, який в подальшому продовжено.

Разом з цим, встановлено, що окупаційними військами РФ з 07 березня 2022 року частково окуповано територію міста Ізюм Харківської області, а з 01 квітня 2023 року - окуповано повністю.

Слідчий повідомляє, що в ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме: в місті Ізюм, на початку квітня 2022 року, точний день та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, діючи умисно та свідомо, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний намір, направлений на колабораційну діяльність з країною-агресором РФ, добровільно зайняв посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в окупованій адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території, а саме посаду т. зв. «главного врача Изюмской центральной клинической больницы».

На початку квітня 2022 року, точний день та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні КНП Ізюмської міської ради «Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері» за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вулиця Залікарняна, 5/4, в якості активного учасника прийняв участь в організації і та проведенні заходу, під час якого оголосив про призначення себе на посаду т. зв. «главного врача Изюмской центральной клинической больницы», утвореної на базі КНП Ізюмської міської ради «Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері», після чого останній оголосив про початок виконання своїх обов`язків.

14 жовтня 2022 року, на підставі достатніх доказів, громадянину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі достатніх доказів повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України, пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно - господарських функцій в окупаційній адміністрації держави агресора, створеної на тимчасово окупаційній території, розміщено на офіційних ресурсах ГУНП в Харківській області на сайті Генерального прокурора. Окрім цього, і на вищезазначеному веб-ресурсі викладено повістку про виклик підозрюваного ОСОБА_8 з метою проведення слідчих дій. На вказані дати та час останній не з`явився, причини не явки органам досудового розслідування не відомі. Зв`язок з підозрюваним ОСОБА_8 відсутній.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_9 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ; протоколами огляду комп`ютерних даних; протоколом огляду приміщення кабінету № 17, адміністративної будівлі Управління освіти Ізюмської міської ради, розташованої за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вулиця Васильківського, будинок 4; протоколом огляду документів; постановою про визнання речових доказів.

У порядку ст. 40 КПК України оперативному підрозділу Ізюмського РУП в Харківській області направлено доручення на встановлення місцезнаходження та забезпечення явки ОСОБА_8 для проведення з чим слідчих дій, обрання запобіжного заходу, однак, згідно рапортів працівників СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, забезпечити його явку не надалось можливим у зв`язку з тим, що останній перебуває на території РФ.

Допитати в якості підозрюваного ОСОБА_8 у вчинені вказаного кримінального правопорушення не виявилось можливим, так як останній переховується від органів слідства та суду.

Підозрюваний ОСОБА_8 ухиляється від явки до СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, що перешкоджає проведенню з останнім слідчих дій і прийняття законного рішення по даному кримінальному провадженню. На даний час місцезнаходження підозрюваного не встановлено, що підтверджується матеріалами зібраними працівниками Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Слідчий зазначає, що метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно з п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий акцентує увагу суду, що під час досудового розслідування встановлено, що вище перелічені ризики обґрунтовані та наявні, оскільки наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що ним скоєно злочин, за який законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України, Цим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того достовірно відомо, що ОСОБА_8 співпрацює з окупаційною владою РФ, це свідчить про те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 може переховуватись від слідства та суду не лише на території України, а й на території Російської Федерації, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, зважаючи, що причетність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується у тому числі і показами свідків, і, перебуваючи на волі, останній буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене вище, слідчий резюмує, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні.

У відповідності до положень ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 2 ст. 188 КПК України передбачено, що клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, і обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказуюсь на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені уст. 177 цього Кодексу.

Матеріалами клопотання підтверджується , що 14 жовтня 2022 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Крім цього встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 уникає явки в слідче відділення, проживає за межами області, свідомо не виконує обов`язок прибувати на виклики.

На підставіст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу повинна містити крім іншого, посилання на обставини, які дають підстави для висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу; щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини 4 статті 189 цього Кодексу, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання.

Згідно з ч. 3 ст. 190 КПК, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду, закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній; закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії, або відкликання ухвали прокурором.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом; запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що мають місце підстави для надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою його приводу до суду для вирішення питання про обрання такому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, переховується від органів досудового розслідування, що є підставою для застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 187, 188, 189, 190, 309 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323 від 05 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, про надання дозволу на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до Дзержинського районного суду м. Харкова для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту:

- приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду;

- закінчення строку дії ухвали, зазначеного у ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії;

- відкликання ухвали прокурором.

Строк дії ухвали дванадцять місяців з для її постановлення, до 27 лютого 2025 року включно.

Відповідно до ст. 191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу. Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали. Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це слідчого, прокурора, зазначеного в ухвалі.

Виконання ухвали доручити слідчому СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанту поліції ОСОБА_3 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 .

Після виконання ухвали СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області необхідно терміново повідомити суд та прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27 лютого 2024 року.

Слідчий суддя