ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року у кримінальному провадженні №0002026 від 14.11.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Павлоград, громадянина України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 12 червня 2024 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , такі обов`язки: прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час; заборонено покидати територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , цілодобово; утриматись від спілкування зі свідками та потерпілою у цьому кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Згідно з ч. 6 ст. 194 КПК покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обмежувальні заходи: заборонено перебувати в місці спільного проживання з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; обмежено спілкування з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; заборонено наближатися на відстань 10 метрів до місця, де ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , систематично перебуває у зв`язку із навчанням; заборонено листування, телефонні переговори з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності. Слідчим суддею відповідно до вимог ст. 177 КПК визнано доведеним ризики переховування, незаконно впливу на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відомі їх анкетні дані, місця проживання, останній з ними особисто знайомий.Враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, працевлаштований за місцем роботи характеризується нейтрально.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, а саме з 21:00 до 05:00 години.

В обгрунтування апеляційних вимог захисник зазначає про не доведеність заявлених ризиків. Зазначає, що підозрюваний будь-яких спроб переховування не здійснював, з`являвся до слідчого, прокурора та суду за першим викликом, крім того ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де мешкає разом з сім`єю, працевлаштований, тому застосування цілодобового домашнього арешту не забезпечить виконання останнім трудових обов`язків, і як наслідок унеможливить отримання легального доходу.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи захисника щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що в СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № №0002026 від 14.11.2023 за ч. 2 ст. 156 КК, що є тяжким злочином, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років.

12 квітня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється захисником в апеляційній скарзі.

Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_7 ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, то його колегія суддів вважає обгрунтованим, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК, яке відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному провадженні, оскільки останньому відомі їх анкетні дані та місця проживання, у зв`язку з чим ризик незаконного впливу на останніх з метою примушування до надання тих чи інших показань існує і є вагомим. Також, про вагомість ризику впливу на потерпілу свідчить характер інкримінованого злочину, дані про особу потерпілої, яка є неповнолітньою та згідно висновку експерта №СЕ-19/105-24/299-ПС від 01.04.2024, в результаті протиправних дій ОСОБА_7 їй спричинені інтенсивні психічні страждання, які уражають її соціальну сутність та є руйнівним чинником та впливають на її психічний розвиток (а. с. 33-34).

Також колегія суддів оцінює як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і відомостям про особу підозрюваного, висновок слідчого судді про можливість усунення цих ризиків шляхом застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи захисника щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК лише у такий спосіб.

При цьому враховується, що ризики переховування, а також незаконного впливу на свідків та потерпілу існують та є вагомими, оскільки по справі ще не проведені усі необхідні первинні слідчі дії, не допитано свідків, не отримано висновки експертів, у звязку з чим з метою запобігання ризикам та дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного, саме цілодобовий домашній арешт з застосуванням обмежувальних приписів забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Відтак, тимчасова ізоляція підозрюваного від суспільства є цілком виправданою мірою, насамперед превентивною, оскільки, окрім захисту прав і інтересів підозрюваного, суд повинен приймати до уваги захист інтересів суспільства в цілому і запобігти можливій злочинній діяльності особи, якій пред`явлено підозру та висунуто обвинувачення у сфері статевої свободи та недоторканості особи неповнолітньої дитини.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді та вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність продовження чи зміни запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі кримінального провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись статті 132, 176, 177, 181, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року у кримінальному провадженні №0002026 від 14.11.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4