У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6598/24

№ 1-кп/183/1614/24

02 липня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовче судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000440 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацевлаштованого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-25 січня 2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України іспитовий строк 1 рік

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 .

Прокурор вважає необхідним призначити обвинувальний акт до розгляду, оскільки підстав для закриття провадження та повернення обвинувального акту немає.

Захисник не заперечив проти призначення провадження до судового розгляду. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для повернення обвинувального акту або закриття провадження немає.

Суд вислухавши думку учасників процесу, вважає можливим призначити провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю учасників процесу.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора з тих підстав, що ризики, передбачені ст.177 КПК України зменшились, обвинувачений співпрацював зі слідством, має намір проходити службу в Збройних Силах України, погоджується з пред`явленим обвинуваченням та щиро кається. Враховуючи зазначене, просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перед судом прокурором доведено, що на теперішній час продовжують існувати та не зменшились передбачені п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, не має стійких соціальних зв?язків, а також не має законного джерела прибутку. На даний час ОСОБА_6 розуміє, що у разі визнання його судом винуватим у вчиненні вказаного злочину його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на отрок від 7 до 15 років, тому існує можливість переховування останнього від суду з метою ухилення від покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 , раніше вже судимий за вчинення умисного корисливого злочину, а саме 25 січня 2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, однак жодних висновків для себе не зробив та знову обвинувачується у вчиненні умисних злочинів в період встановленого судом іспитового строку, зокрема, у вчиненні проти життя, пов`язаного із застосуванням насильства, а отже є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд погоджується з аргументами прокурора висловленими на обґрунтування вищезазначених ризиків.

Враховуючи сукупність викладених обставин, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для запобігання вищевказаним ризикам, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого доцільно продовжити дію застосованого раніше до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Позицію захисту щодо зміни запобіжного заходу на більше м`який, а саме цілодобовий домашній арешт суд відхиляє, оскільки, враховуючи вимоги ч. 5 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу.

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 314, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.4 ст. 185 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 15.20 годину 04.07.2024 року в приміщенні суду з участю учасників процесу.

Обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.4 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 30.08.2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1