Справа № 513/729/24
Провадження № 1-кп/513/132/24
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 20 травня 2024 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сарата, Саратського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , 13 травня 2024 року приблизно о 19 годині 15 хвилин, знаходячись на території двору домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки з ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та те, що його дії спрямовані на спричинення шкоди здоров`ю останній, наніс один удар правою рукою стиснутою у кулак в область грудної клітки потерпілій ОСОБА_4 , після чого остання не втримавшись на ногах, впала на підлогу. У результаті своїх умисних, неправомірних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців грудної клітки справа. Вказані ушкодження, як у сукупності, так і поодинці, не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин вчинення кримінального проступку не оспорював, розповів про обставини вчиненого кримінального проступку, зокрема вказав, що дійсно між ним та потерпілою виник конфлікт в ході якого він наніс потерпілій удар кулаком у грудну клітину, після чого потерпіла впала, а він пішов. У вчиненому розкаюється, більше такого не трапиться.

Потерпіла у судовому засіданні показала, що 13 травня 2024 року вона зняла обвинуваченого на телефон, після чого почалась сварка в ході якої обвинувачений наніс їй удар у грудну клітину, після чого вона впала та травмувала спину. Після вибігла онучка почала кричати та обвинувачений пішов. МРТ зробила не одразу, оскільки подія мала місце у вечір.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження, з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину обвинуваченого та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 ст. 12 КК встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, враховуючи, що санкцією ч. 1 ст. 125 КК передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, то кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК є кримінальним проступком.

При обранні міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує особу винного та його позицію до вчиненого, позицію потерпілої, за місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має середню освіту, характеризується посередньо.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд, відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу. Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 дії ст.69 КК України суд не вбачає.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_5 , не обирати.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази: флеш накопичувач чорного кольору зі вмістом 2 відео файлів, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду області через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1