Справа №487/5137/24
Провадження №1-кс/487/3557/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001564, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

17.06.2024 слідчий СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що слідчими СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001564, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2023 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

14.06.2024 підозрюваній ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 126-1 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, відповідно до ст.. 126-1 КК України, покарання за яке передбачено позбавлення волі на строк до двох років, що дає підстави вважати, що підозрювана з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового розслідування, також ОСОБА_4 може впливати на потерпілого ОСОБА_6 , оскільки проживає з останнім за однією адресою: АДРЕСА_1 , та на свідків із числа сусідів, до того ж не виключена можливість продовження вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, а тому наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив про його задоволення.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001564, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2023 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїм батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з літа 2023 проживали однією сім`єю у квартирі АДРЕСА_2 , де ведуть спільний побут та мають взаємні права та обов`язки, та відповідно до ст.. 3 Сімейного кодексу України, вважаються сім`єю, на яку, окрім іншого, поширюються вимоги п. 4 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання домашньому насильству».

Не дивлячись на це, ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, а також в порушення вимог ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у період часу з серпня 2023 по листопад 2023, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично вчиняла психологічне та фізичне насильство відносно свого батька ОСОБА_7 за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

14.06.2024 підозрюваній ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованому злочині підтверджується зібраними у кримінальному проваджені та дослідженими у судовому засіданні слідчим суддею доказами.

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання вбачається, що обставини підозри ОСОБА_4 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними зібраними доказами.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Слідчий у клопотанні, та прокурор в судовому засіданні вказували на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

При цьому, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, обґрунтовано тяжкістю можливого покарання у разі визнання підозрюваної ОСОБА_4 винуватою за вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 2 років.

Водночас, як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна ( § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Водночас слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У справі «Мамедова проти Росії». Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування триває з вересня 2023, жодних порушень процесуальної поведінки підозрюваною ОСОБА_4 не допускались.

Сам факт пред`явлення підозри у вчинені злочину, не свідчить про існування ризику втечі.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, слідчий суддя, вважає, що прокурором не було доведено те, що на даний час існують обставини, які б слугували підставами для застосування до ОСОБА_4 такого заходу забезпечення кримінального провадження як запобіжний захід, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті (тобто обґрунтованість підозри), але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті (тобто наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів).

Слідчий суддя, не вбачає підстав, для застосування до ОСОБА_4 обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, та застосувати до особи обмежувальні заходи, оскільки, з урахуванням положеннями ч. 3 ст. 194 КПК України, покладення таких обов`язків є правом, а не обов`язком слідчого судді.

При цьому, обов`язок прибувати за викликом до слідчого, покладено на ОСОБА_4 , відповідно до її процесуального статусу у кримінальному провадженні та положень ч.2 ст.42 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 193, 194, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001564, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню, можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1