Провадження по справі №1-кп/522/850/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальні акти у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005172 від 08.08.2018, 0007727 від 21.11.2018 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, студент ОНМУ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. П`ятігірськ Ставропільського краю РФ, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування, неповнолітній ОСОБА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що 08.08.2018, приблизно 07:40 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, таємно, скориставшись наявним пошкодженням у вікні, проникли до приміщення готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за вказаною адресою, де, діючи спільно, заволоділи чужим майном, а саме металевим сейфом темно - сірого кольору марки «Elektrolux», вартістю 760,96 гривень, який знаходився в номері № 1708 приміщення готелю, який належить державному підприємству «Одеський міський торговельний порт».

Дії неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Допитані в судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомили суду що, на той час цікавились сучасним міським рухом, екстремальним видом спорту «руферством». Їх вабила висота і подорожі по дахах. Обвинувачені переглядали тематичні відео на цю тему в ютубі, цікавились відеозаписами «руферів», які підкорюють будівлі. Дивилися на їх світлини.

Напередодні до дня вчинення злочину, тобто 07.08.2028 ОСОБА_3 перебував в гостях у ОСОБА_4 з ночівлею. 08.08.2018 біля 02:00 годині, дочекавшись коли батьки ОСОБА_4 заснули, обвинувачені вирішили поїхати на велосипедах покататися по нічному місту. Приблизно о 03.00 годині вони знаходились на морському вокзалі в м. Одесі, де перебували приблизно до 04.00 05.00 години. У цей час обвинувачені спілкувалися, їздили на велосипедах, їли фаст - фуд. Працівників порту або охоронців не бачили.

Перебуваючи на вокзалі, обвинувачені згадали про відео ролік з руферами про підкорювання непрацюючого готелю «Одеса», розташованого біля місця їх знаходження, тобто біля морського вокзалу в м. Одесі.

Вирішивши випробувати незвичайні враження і подивитися на місто з висоти даху готелю, зустріти там світанок, зробити світлини та в подальшому висвітлити їх у соціальних мережах, обвинувачені спробували зайти до готелю, проте двері в приміщення були закриті. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи як «руфери» - любителі екстриму, піднялись на козирок будівлі, а потім перестрибнувши через відкрите вікно, потрапили в приміщення та через сходи піднялись на дах готелю. Готель був зовсім пустий, жодного працівника чи охоронця в ньому не було. На даху готелю вони дивились на місто, море, фотографувались з різних кутків будівлі, дивились на схід сонця, дивувалися навколишньою красою.

Провівши на даху доволі багато часу, приблизно біля 2 години, обвинувачені вирішили вже повертатися додому. Йдучи по сходам до виходу з готелю та проходячи 17 поверх, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 побачили відчинені двері до номеру готелю. Обвинувачені до 08.08.2018 не бували в готелі «Одеса» у зв`язку з чим, зацікавившись обстановкою номерів в славнозвісному готелі і тому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вирішили зайти до номеру та ще пофографуватися, але вже з іншого поверху.

Після здійснення фотографування обвинувачений ОСОБА_4 побачив порожній, невеликий сейф та вирішив взяти його додому в якості трофею на згадку про підкорювання готелю. ОСОБА_3 пообіцяв допомогти йому винести сейф через відкрите вікно. Потім обвинувачені спустили сейф до низу. Виходили вони тим же шляхом, як і потрапляли до готелю, тобто через відчинене вікно.

Відповідаючи на запитання учасників процесу обвинувачені повідомили, що ОСОБА_3 , якому на той час було лише 15 років, та обвинувачений ОСОБА_4 , якому на той час ледве виповнилося 16 років, не розуміли, що вчиняють злочин, адже вважали що готель являвся закинутим. Вони неодноразово бачили відео де руфери без проблем потрапляли до вказаного готелю, і вважали, що, якщо можна іншим руферам, тоді можна і їм так робити.

Покинувши приміщення готелю, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 помітили зникнення велосипедів, які вони залишили недалеко від будівлі, у зв`язку з чим, залишивши сейф на місці, обвинувачені почали шукати свій велотранспорт. Не знайшовши велосипеди, обвинувачені повернулись до сейфу, де до них підійшли працівники охорони готелю та наказали взяти сейф та йти з ними до кімнати охоронців.

На запитання охоронців обвинувачені пояснювали, що неодноразово бачили відео руферів, як вони потрапляли до готелю та фотографувались, у зв`язку з чим обвинувачені також вирішили здійснити вказані дії, так як вважали готель закинутим, а сейф взяли на згадку.

Через деякий час до них приїхала співробітниця готелю та працівники поліції. Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не пам`ятають свою розмову із свідком ОСОБА_10 . Після їх затримання свідок прийшла приблизно через 30 хвилин і можливо розповіді обвинувачених щодо підстав та причин для їх потрапляння до готелю, свідок чула зі слів охоронців чи працівників готелю, адже причину, яка полягала у меті потрапити до готелю та фотографування обвинувачені розповідали охоронцям. Відповідаючи на запитання, навіщо вони потрапили до готелю, вони розповідали, щоб хотіли зробити фото, а на питання, навіщо витягли з готелю сейф, відповідали, що хотіли взяти його собі на згадку. Просили їх вибачити.

Відповідаючи на запитання захисника, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що «руферський рух», - це дії, направлені на потрапляння на будь яку вершину для задоволення від краєвиду та здійснення фото чи відео на згадку. На час здійснення злочину, вони керувалися саме цим рухом, у зв`язку з чим, мета для потрапляння до готелю була саме побачити, відчути красу краєвидів та здійснення фотографування.

На даний момент, обвинувачені дуже каються у вчиненому злочині, ведуть правильний спосіб життя. Обвинувачений ОСОБА_4 має дружину, малолітню доньку.

В судових дебатах обвинувачені також повідомили про щире каяття у вчиненому злочині, та ще раз наголосили, що мета їх потрапляння до готелю була така, що вони хотіли пофотографуватися на висоті даху готелю, про вчинене дуже жалкують та просили суд перекваліфікувати їх дії з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитана в судовому засіданні законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що зі слів її сина ОСОБА_3 , їй відомо, що 08.08.2018 він та його друг ОСОБА_4 катались вночі на велосипедах по місту, в подальшому, знаходячись в районі порту, побачили занедбаний готель та вирішили проникнути до нього та подивитись із даху готелю на світанок. Потрапивши до готелю, через відкрите вікно, обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дочекались світанку, фотографували місто, готель, номери, розташовані в ньому. ЇЇ син ОСОБА_3 викладав ці фотографії в додатку «Instagram». Повертаючись додому обвинувачені побачили сейф, та вважаючи, що готель є непрацюючим, та те, що предмети, розташовані в ньому нікому не потрібні, вирішили покинути приміщення будівлі разом із сейфом.

Охарактеризувала ОСОБА_3 з позитивної сторони. Напередодні ОСОБА_3 повідомив, що залишиться ночувати у обвинуваченого ОСОБА_4 , а так як сім`я ОСОБА_4 на той момент являлись сусідами сім`ї Скопичів, у свідка ОСОБА_7 не було занепокоєння щодо перебування її сина у сусіда.

-допитаний в якості свідка ОСОБА_11 повідомив, що працює на посаді коменданта будівлі готелю «Одеса» ДП «Одеський порт». У той час працівники порту таких хлопців, як обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , називали «руферами», які неодноразово пробирались до готелю, лазили, фотографувались. Таких випадків було дуже багато. Готель був не працюючим, закритим. Таким чином, «руфери» для того, щоб потрапити до готелю, вибивали вікна, відтягували шибки, тощо.

В який час обвинувачені проникли до готелю «Одеса», він не знає, проте біля 07.00 08.00 години ОСОБА_3 та ОСОБА_4 він та охоронці піймали на території готелю, при цьому один з обвинувачених тримав сейф в руках. Під час допиту в судовому засіданні, свідок ОСОБА_11 опізнав обвинуваченого ОСОБА_12 як одну з осіб, яку було затримано із сейфом готелю. Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснювали, що потрапили до готелю від нудьги. А сейф хтось з них узяв, начебто, додому, тому що в нього є під нього шафа. Просили пробачення.

Охоронці викликали працівників поліції. Під час огляду сейфу свідок ОСОБА_11 участь не приймав.

Як саме до готелю потрапили обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_11 не пам`ятає. Після затримання обвинувачених були виявлені пошкодження в готелі, проте свідку не відомо чи їх залишили обвинувачені, чи інші руфери, які потрапляли до готелю ще до, або після проникнення обвинуваченими.

В судовому засіданні свідок згадав, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вночі, перед затриманням, катались на велосипедах по території готелю, потім загубили їх та вважали, що їх велосипеди узяли охоронці готелю.

Чи проводились в ході досудового розслідування за його участі слідчі дії, свідок ОСОБА_11 не пам`ятає.

-допитаний в якості представника потерпілого ОСОБА_6 повідомив, що з 2016 року працює юрист консультантом ДП «Одеський порт». Він не був очевидцем крадіжки в 2018 році. Все, що йому відомо, лише зі слів ОСОБА_10 , яка повідомила свідку ОСОБА_6 , що в серпні 2018 року з готелю «Одеса» двоє невідомих хлопців намагались викрасти сейф, який належить ОСОБА_13 порту, але були затримані працівниками охорони. Один із хлопців казав, що вони хотіли взяти собі сувенір, тому викрали сейф. Сейф було повернуто. Матеріальних претензій до обвинувачених не має. ОСОБА_10 повідомляла, що була присутня при затриманні працівниками поліції осіб, які викрали сейф з готелю;

-допитаний в якості свідка ОСОБА_14 повідомив, що опізнає обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, яка в серпні 2018 року в присутності іншої особи виносила сейф з готелю через поломані двері, або вікно. Свідок ОСОБА_14 не бачив, в який час та спосіб обвинувачені потрапляли до готелю. Затримані обвинувачені були безпосередньо біля готелю. Нажаль, це був вже не перший випадок, коли до готелю потрапляли особи чи то з метою перебування, чи викрадення, або щось зламати. Що саме обвинувачені говорили про причин свого перебування в готелі, свідок ОСОБА_14 не пам`ятає. Обвинувачені просили пробачення;

- допитана в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що працює на посаді заступника начальника служби соціальних об`єктів ДП ОМТП. 08.08.2018 їй вранці повідомили, що працівниками охорони затримано два чоловіка з майном порту. Злодіїв побачив охоронець у той час, коли вони несли сейф по території пасажирського комплексу. В судовому засіданні опізнала обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, якого за словами працівників охорони було затримано з майном, викраденим з готелю. Коли свідок дісталась до місця перебування обвинувачених, вона просто підійшла до них та чекала працівників поліції, у той час один з обвинувачених надавав пояснення щодо вчиненого злочину, а інший плакав. Обвинувачений пояснював, що будівля готелю була занедбана, у зв`язку з чим вони хотіли залізти до готелю, подивитись, що там та взяти собі сувенір. Як зрозуміла свідок ОСОБА_10 , у обвинувачених не було конкретної мети отримати в якості сувеніра саме сейф, їм було байдуже. До готелю часто навідувались інші бажаючи потрапити до будівлі та отримати сувеніри з готелю. Їх готель був дуже популярний. Комусь це вдавалось, комусь ні. «Руфери» - становили проблему для готелю. Обвинувачені не казали, що хотіли вкрасти майно з готелю. Просили пробачення.

Процесуальні дії проводились в готелі працівниками поліції в присутності працівників служби безпеки Одеського порту та працівників гостинного комплексу.

Також, суд дослідив письмові докази у кримінальному провадженні, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інкримінованому їм злочині, а саме:

-Висновок експерта №КСЕ-19/116-23/16405 від 08.11.2023 за результатами комплексної комп`ютерно технічної та фототехнічної експертизи, відповідно до якого у виявлених в пам`яті мобільного телефону обвинуваченого ОСОБА_3 «IPhone», модель «А1317» графічний файлах із назвами «IMG_0122.JPG» (створений 04:51 годин), «IMG_0123.JPG» (створений 05:10 годин), «IMG_0124.JPG» (створений 05:13 годин), «IMG_0125.JPG» (створений 05:25 годин), «IMG_0132.JPG» (створений 06:24 годин) містяться метадані із вказівкою дати (08.08.2018) та часу створення, пристрою, за допомогою якого вони були створені, GPS - координатами (місце зйомки «Морвокзал» м. Одеси) та інші. Графічні файли були створені за допомогою наданого на дослідження мобільного телефону;

- Досудова доповідь на ОСОБА_3 , відповідно до якої для мінімізації ризиків вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства;

-Протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 11 та 12.09.2018, відповідно до яких свідок ОСОБА_15 та ОСОБА_11 опізнали обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як осіб, які 08.08.2018 біля 07:45 годин з ТК «Одеса» таємно викрали металевий сейф;

-Витяг з ЄРДР від 08.08.2018 за №0005172 відповідно до заяви ОСОБА_15 , останній просить вжити заходи до невстановлених осіб, які 08.08.2018 біля 07:40 знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом віджиму решітки, проникли до приміщення готелю «Одеса», звідки викрали металевий сейф. Сума матеріальної шкоди 700 гривень;

-Витяг з ЄРДР від 08.08.2018 за №0007727 відповідно до заяви ОСОБА_15 , останній просить вжити заходи до невстановлених осіб, які 08.08.2018 біля 07:40 знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 шляхом віджиму решітки, проникли до приміщення готелю «Одеса» звідки викрали металевий сейф. Сума матеріальної шкоди 700 гривень;

-Протокол прийняття заяви від 08.08.2018 від ОСОБА_15 про вчинене кримінальне правопорушення;

-Заява завідувача господарства (соціальні об`єкти) ДП «Одеський морський торговельний порт» ОСОБА_10 про надання згоди на проведення процесуальної дії в готельному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

-Протокол огляду місця події від 08.08.2018, відповідно до якого в приміщенні готелю «Одеса» виявлено сейф темного кольору;

-Протокол огляду предмету від 08.08.2018, а саме металевого сейфу темно сірого кольору;

-Постанова про визнання речових доказів від 08.08.2018 металевий сейф темно сірого кольору марки «Elektrolux» визнаний речовим доказом;

-Зберігальна розписка від ОСОБА_15 (працює на ДП «Одеський морський торговельний порт» на посаді техніка з експлуатації та ремонту устаткування Без категорії Підрозділи підпорядковані першому заступнику директора, Соціальні об`єкти, Готельний комплекс «Одеса»);

-Копії документації на сейф вартістю 760,96 гривень;

-Копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- Копія паспорту України на ім`я ОСОБА_3 ;

- Характеризуючі документи на ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в «ООЦПЗ» не перебуває, характеризується з місця навчання - позитивно;

-Копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-характеризуючі документи на ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в «ООЦПЗ» не перебуває, характеризується з місця мешкання та навчання - позитивно;

- копія постанови від 22.09.2018 про залучення законного представника підозрюваного ОСОБА_3 мати ОСОБА_7 ;

- копія повідомлення про підозру від 22.09.2018 стосовно ОСОБА_3 ;

- пам`ятка від 22.09.2018 про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_3 ;

- протокол роз`яснення права на захист від 22.09.2018;

- копія повідомлення про підозру від 24.09.2018 стосовно ОСОБА_4 ;

- пам`ятка від 24.09.2018 про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_4 ;

- протокол роз`яснення права на захист від 24.09.2018;

- Заява представника потерпілого ДП «Одеський міський торгівельний порт» ОСОБА_16 про розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0005172 за його відсутності.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні викладені вище докази щодо таємного викрадення майна, належного ДП "Одеський морський торговельний порт" обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд, керуючись законом, оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

З урахуванням викладеного вина, обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, належне ДП "Одеський морський торговельний порт", підтверджується показаннями обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , представника потерпілого, законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , письмовими матеріалами кримінального провадження.

Так, в ході судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення доведено, що неповнолітні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які на момент вчинення злочину досягли 14 ти років, незаконно заволоділи майном ДП "Одеський морський торговельний порт», вартістю 700 гривень. Стороною захисту цей факт також не оспорювався. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_14 (охоронці закладу) підтвердили показання обвинувачених про те, що ними на території готельного комплексу були затримані обвинуваченні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , біля яких знаходився сейф, який обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викрали з готелю «Одеса». Також, незаконне заволодіння обвинуваченими майна належного ДП підтверджується відомостями, зазначеними в протоколі огляду місця події та протоколі огляду предмету від 08.08.2018.

Таким чином, в ході судового розгляду кримінального провадження доведено об`єктивну сторону крадіжки.

Доводи сторони захисту, що дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають кваліфікуватися як замах на вчинення відповідного злочину, не є чинними та спростовуються, у тому числі показаннями обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що після того, як він з обвинуваченим ОСОБА_4 витягли викрадений сейф з готелю, вони залишили його на місці, а самі почали шукати навкруги готелю свої велосипеди, не знайшовши велотранспорт, обвинувачені повернулися ДО СЕЙФУ, де і були затримані працівниками охорони готелю. Зазначені показання майже слово в слово підтвердив обвинувачений ОСОБА_4 . Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 також підтвердив той факт, що під час затримання обвинувачені пред`являли до них претензії щодо зникнення велосипедів. Такі дії обвинувачених свідчать про той факт, що у разі швидкого залишення місця події обвинувачені мали реальну можливість розпоряджатися викраденим майном як своїм власним: сховати, продати, подарувати, використати на свої потреби, адже затримані вони були лише після того, як вибрались з будівлі готелю та залишення місця знаходження викраденого майна, витрачання часу на пошук велосипедів та повернення за викраденим майном.

Одночасно суд зазначає, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може замінити постанову про призначення прокурора, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим не є слушними доводи сторони захисту щодо визначення недопустимими доказами документів, які не зазначені в ЄРДР.

Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

В окремих кримінальних провадженнях для встановлення розміру матеріальних збитків не потрібні наукові, технічні або інші спеціальні знання, а достатньо загальновідомих і загальнодоступних знань для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування, про найменування викраденого товару та його вартості (наприклад, щодо вартості викраденої безпосередньо з магазину роздрібної торгівлі товарної продукції, на яку є роздрібна ціна, чи проведення інших арифметичних розрахунків, тощо).

Матеріали кримінального провадження містять довідку та копію регістрів бухгалтерського обліку мінісейфу у готелі «Одеса» з визначенням суми вартості - 760, 96 гривень.

Вищезазначена довідка надавала суду можливість встановити вартість майна без проведення відповідної експертизи. Вказаний доказ отриманий у передбачений процесуальним законом спосіб та відповідає вимогам статей 84, 85, 86 КПК України і підстави вважати його неналежним та недопустимим відсутні.

Суд, перевіряючи доводи сторони обвинувачення та захисту, обґрунтовано дійшов висновку, що зібрані докази в сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, належного ДП "Одеський морський торговельний порт".

Разом з тим, доводи сторони захисту щодо неправильної кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачувались у тому, що 08.08.2018, приблизно о 07:40 годині, неповнолітній ОСОБА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 , перебували поряд з приміщенням непрацюючого готельного комплексу «Одеса», належного ДП «Одеський морський торговельний порт», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6-А.

Помітивши на фасаді будівлі третього поверху пошкодження решітки на вікні одного з приміщень готелю, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вирішили проникнути до приміщення готельного комплексу з метою пошуку майна, яким можливо заволодіти та пронести через вказаний отвір у вікні.

Діючи за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом проникли до приміщення вказаної будівлі, в якому знаходилось майно, належне ДП "Одеський морський торговельний порт".

В результаті пошуків ОСОБА_3 та вказана особа пройшли до приміщення номеру № 1708 на 17 поверсі будівлі, який не був зачинений та приступили до пошуку цінного майна, яким можливо заволодіти.

В результаті пошуків у вказаному приміщенні, ОСОБА_3 та вказана особа виявили металевий сейф темно - сірого кольору марки «Elektrolux», інвентарний номер НОМЕР_1 , вартістю 760,96 гривень, який належить державному підприємству «Одеський міський торговельний порт», яким вони вирішили таємно заволодіти.

Таємно заволодівши вказаним сейфом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винесли його з приміщення вказаного готельного номеру через вищевказаний отвір у вікні третього поверху будівлі та маючи первинну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд згідно спільних домовленостей, завдавши ДП «Одеський морський торговельний порт» матеріальної шкоди в сумі 760,96 гривень.

За змістом частин 1 та 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, наряду з іншими, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається, зокрема, на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи у вчиненні конкретного злочину поза розумним сумнівом.

У постанові від 18 квітня 2018 року (справа № 569/1111/16-к) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо застосування норми права (кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3статті 187 КК України).

Крадіжка, грабіж та розбій є однорідними злочинами, тобто такими, що посягають на однакові або подібні об`єкти кримінально-правової охорони і вчиняються з однією і тією ж формою вини та мають низку спільних кваліфікуючих ознак.

У зв`язку з цим слід дотримуватися однакового підходу при кримінально-правовій кваліфікації крадіжки, грабежу та розбою, в тому числі й при інкримінуванні кваліфікуючих ознак, зокрема проникнення.

Під час розгляду справи необхідно встановлювати та розмежовувати умисел особи на незаконне заволодіння чужим майном та умисел на проникнення, який у сукупності з дослідженими іншими ознаками дає можливість встановити як об`єктивну, так і суб`єктивну сторони вчиненого кримінального правопорушення.

На думку суду, а також колегій касаційного суду, викладених у постановах (справа № 394/1020/20, провадження № 51-980 км 22; справа № 640/9708/18 провадження № 51-2364 км 20), під час кримінально-правової кваліфікації дій особи як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, слід виходити із факту встановлення спрямованості умислу крадіжника. Так, вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки «проникнення» при вчиненні крадіжки, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Ця кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном.

Не можна кваліфікувати як такі, що вчинені з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, дії особи, яка потрапила до житла, іншого приміщення чи сховища без умислу заволодіти чужим майном, однак заволоділа ним.

Під час судового розгляду, аналізуючи показання обвинувачених, свідків, матеріали провадження, не знайшли свого підтвердження, що дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були спрямовані на проникнення в до іншого приміщення саме з метою заволодіння майном ДП «Одеський морський торговельний порт».

Так, допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомили, що на той час цікавились сучасним міським рухом, екстремальним видом спорту «Руферством». Їх вабила висота і подорожі по дахах. Обвинувачені переглядали тематичні відео на цю тему в ютубі, цікавились відеозаписами «руферів», які підкорюють будівлі. Дивилися на їх світлини. І перебуваючи 08.08.2018 біля будівлі готелю «Одеса» згадали про відео ролік з руферами про підкорювання вказаного непрацюючого готелю, розташованого біля місця їх знаходження, тобто біля морського вокзалу в м. Одесі.

Вирішивши випробувати незвичайні враження і подивитися на місто з висоти даху готелю, зустріти там світанок, зробити світлини та в подальшому висвітлити їх у соціальних мережах. Обвинувачені через відкрите вікно на третьому поверсі потрапили до приміщення готелю, а в подальшому й на дах будівлі, де перебували досить тривалий час, біля двох годин. У цей час вони дивилися на світанок, будівлі, море, фотографувалися. Після чого зайшли до відкритого гостинного номеру, де продовжили фотографувати краєвиди та себе і, лише перебуваючи в номері, обвинувачений ОСОБА_4 побачив у кімнаті сейф, який і вирішив забрати як трофей з славнозвісного готелю. Обвинувачений ОСОБА_3 , знаючи про незаконне походження майна, погодився допомогти ОСОБА_4 витягнути вказаний сейф.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив, що працює на посаді комеданта будівлі готелю «Одеса» ДП «Одеський порт». У той час працівники порту таких хлопців, як обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 називали «руферами», які неодноразово пробирались до готелю, лазили, фотографувались. Таких випадків було дуже багато. Готель був не працюючим, закритим. Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснювали, що потрапили до готелю від нудьги. А сейф хтось з них узяв, начебто, додому, тому що в нього є під нього шафа. Просили пробачення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 , який затримував обвинувачених на місці вчинення злочину, повідомив, що не пам`ятає, що саме обвинувачені говорили про причини свого перебування в готелі, але запам`ятав, що обвинувачені сильно просили пробачення. Крім того, свідок ОСОБА_14 повідомив, що, нажаль, це був вже не перший випадок, коли до готелю потрапляли особи з різною метою.

В судових дебатах прокурор наголошувала як на доказ мети проникнення обвинуваченими до приміщення готельного комплексу з метою пошуку майна, яким можливо заволодіти, на свідчення допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка повідомила суду, що до готелю 08.08.2018 вона дісталась, приблизно через 30 хвилин, після того, як їй повідомили про викрадення майна невідомими особами. Обвинувачені після затримання повідомляли, що будівля готелю була покинута, у зв`язку з чим вони хотіли залізти до готелю, подивитись, що там та взяти собі сувенір. Як зрозуміла свідок ОСОБА_10 , у обвинувачених не було конкретної мети отримати в якості сувеніра саме сейф, їм було байдуже. До готелю часто навідувались інші бажаючи потрапити до готелю та отримати сувеніри з готелю. Їх готель був дуже популярний. Комусь це вдавалось, комусь ні. «Руфери» - це була проблема для готелю. Обвинувачені не казали, що хотіли вкрасти майно з готелю. Просили пробачення.

Відповідаючи на запитання сторони захисту, свідок повідомила, що після того, як вона дісталась до місця, де знаходились обвинувачені після їх затримання, вона просто підійшла до обвинувачених та чекала працівників поліції, у той час один з обвинувачених розповідав щодо обставин справи, у той час інший обвинувачений плакав.

Таким чином, відповідно до свідчень свідка ОСОБА_10 , не вбачається можливим встановити, хто саме задавав питання обвинуваченим, щодо вчинення ними кримінального правопорушення та на яке конкретне питання, один з обвинувачених повідомляв щодо наявності в нього умислу на вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 повідомив, що він не був очевидцем крадіжки в 2018 році, все, що йому відомо лише зі слів ОСОБА_10 .

Таким чином, допитані обвинувачені, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 не підтвердили доводи сторони обвинувачення щодо мети потрапляння 08.08.2018 обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до готельного комплексу. Не містять вказаних доказів сторони обвинувачення і матеріали кримінального провадження.

Натомість доводи сторони захисту щодо відсутності в діях обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфікуючої ознаки «проникнення до іншого приміщення» у зв`язку з тим, що умисел на заволодіння чужим майном, у обвинувачених вже виник в приміщенні готельного комплексу, в якому обвинувачені перебували досить тривалий час, підтверджуються як показаннями обвинувачених, так і показаннями свідка ОСОБА_11 , який підтвердив, що обвинувачені пояснювали, що потрапили до готелю від нудьги, а сейф вже викрав один з обвинувачених для себе, щоб поставити у відповідну шафу, а також висновком експерта №КСЕ-19/116-23/16405 від 08.11.2023 за результатами комплексної комп`ютерно технічної та фототехнічної експертизи.

Так, відповідно до висновку вбачається, що виявлені в пам`яті мобільного телефону обвинуваченого ОСОБА_3 п`ять графічних файлів, здійснені 08.08.2018 на «Морвокзалі в період часу: 04:51, 05:10, 05:13 05:25, 06:24 годині. Графічні файли були створені за допомогою наданого на дослідження мобільного телефону.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України (254к/96-ВР ) обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Крім того, як було встановлено в ході судового розгляду справи, на момент вчинення злочину обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у неповнолітньому віці, були затримані двома охоронцями більш ніж вдвічі старшими за них, мусили знаходиться тривалий час в кімнаті охоронців без супровіду родичів та захисників, знов та знов відповідати на запитання охоронців, працівників готельного комплексу, а в подальшому і працівників поліції. Саме показання свідка ОСОБА_10 , яка була присутня під час такого допиту неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , було покладено стороною обвинувачення у основу всього обвинувачення стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Керуючись засадою законності, вкрай важливо, щоб будь яке обмеження свободи та особистої недоторканності особи у зв`язку з підозрою вчинення нею кримінального правопорушення, здійснюване працівниками правоохоронних органів, відбулося з дотриманням процесуального порядку та належним оформленням затримання особи, вилучення в неї предметів, знарядь злочину, речових доказів а також наділенням затримуваної особи відповідними процесуальними гарантіями з моменту визначеного ст. 209 КПК України.

Важливим при цьому є і забезпечення принципу свободі від самовикриття, який ґрунтується на конституційно правових положеннях, згідно з якими особа не несе відповідальність за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом (ч. 1 ст. 63 Основного Закону, ст. 18 КПК України).

Таким чином, доводи сторони захисту про те, що обвинувачені після затримання могли надавати пояснення щодо вчинення злочину, відповідаючи на різні запитання дорослих, а також те, що ОСОБА_10 могла прийняти одну з відповідей, як за основу щодо наявності умислу обвинувачених, направленого на вчинення злочину, є слушними.

Так сторона захисту наголошує, що до обвинувачених під час та після затримання могло бути задано декілька запитань, з них одне могло відноситься щодо мети потрапляння обвинуваченими до комплексу, на яке обвинувачені відповідали - руферство, а інше питання могло стосувалось щодо мети викрадення майна, на що обвинувачені повідомляли про взяття майна в якості сувеніру, трофея. Свідок ОСОБА_10 , як випливає з її показань, наданих в судовому засіданні, підійшла до обвинувачених, чекаючи на працівників поліції, вже тоді, як один обвинувачений розповідав про обставини справи, а інший обвинувачений плакав. Таким чином, не є можливим спростувати доводи сторони захисту, що свідок ОСОБА_10 не чула на яке запитання відповідали обвинувачені. З показань свідка не вбачається, що обвинувачені відповідали конкретно на її запитання.

При цьому сама ж свідок ОСОБА_10 повідомила, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не казали, що вони хотіли вкрасти майно.

На думку суду, за встановлених судами фактичних обставин справи, у діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутня така кваліфікуюча ознака як «проникнення в інше приміщення».

За таких обставин, дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають перекваліфікації з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Так, судом встановлено, що 08.08.2018, приблизно о 04:00-05:00 годині, неповнолітній ОСОБА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 перебували поряд з приміщенням непрацюючого готельного комплексу «Одеса» належного ДП «Одеський морський торговельний порт», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6-А.

Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 захоплюючись «руферським рухом» вирішили проникнути до будівлі готелю, а потім і скориставшись наявним пошкодженням у вікні, проникли до готельного комплексу, з метою перебування на даху будівлі та здійснення світлин.

В подальшому, приблизно о 07:00 годині, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проходячи повз відчинене приміщення номеру № 1708 на 17 поверсі будівлі, зайшли до нього та продовжили здійснювати фотографування.

Біля 07:40 години, у вказаному приміщенні, ОСОБА_4 виявив металевий сейф темно - сірого кольору марки «Elektrolux», інвентарний номер НОМЕР_1 , вартістю 760,96 гривень, який належить державному підприємству «Одеський морський торговельний порт», яким ОСОБА_4 вирішив таємно заволодіти, про що повідомив Скопичу.

Таємно заволодівши вказаним сейфом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винесли його з приміщення вказаного готельного номеру, а потім з будівлі готельного комплексу через вищевказаний отвір у вікні третього поверху будівлі та, маючи первинну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, завдали ДП «Одеський морський торговельний порт» матеріальної шкоди в сумі 760,96 гривень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує те, що він задовільно характеризується, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, та обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, - не встановлено.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, тобто висловив щирий жаль з приводу вчиненого кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки, вчинив злочин будучи неповнолітнім, а також те, що ОСОБА_3 на обліку у психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутність збитків у зв`язку з поверненням викраденого майна, дають у своїй сукупності підстави суду вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства і необхідності призначення йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від призначеного покарання з іспитовим строком, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 і для попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує те, що він задовільно характеризується, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину та обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, - не встановлено.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, тобто висловив щирий жаль з приводу вчиненого кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки, вчинив зочин у неповнолітньому віці, а також те що ОСОБА_4 на обліку у психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутність збитків у зв`язку з поверненням викраденого майна, які дають у своїй сукупності підстави суду вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства і необхідності призначення йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від призначеного покарання з іспитовим строком, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і для попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, суд приймає до уваги той факт, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - 08.08.2018.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Таким чином, у цьому кримінальному проваджені застосуванню підлягають саме положення ч.5 ст. 74, ст. 49 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України у чинній редакції, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відносилось до категорії нетяжкого злочину.

Статею 49 КК України регламентовано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Судом встановлено, що на момент розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України з моменту вчинення кримінального правопорушення (08.08.2018 року) обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 минуло більше п`яти років.

Отже, станом на момент ухвалення даного вироку строк давності за ч. 2 ст. 185 КК України, сплив.

Підстави для зупинення або переривання строків давності, передбачені ч.ч.2, 3 ст.49 КК України, відсутні.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати,- відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 373, 374, 376, 392, 393, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- пройти пробаційну програму «Зміна прокримінального мислення»;

- пройти корекційну програму «Родинне коло» за індивідуально - профілактичною програмою «Життєві навички»;

- пройти корекційну програму «Права і обов`язки» за індивідуально профілактичною програмою «Будуємо майбутнє разом».

З урахуванням вимог ст. 74 КПК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі передбаченої статтею 49 КК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_17 не обирався.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- пройти пробаційну програму «Зміна прокримінального мислення»;

- пройти корекційну програму «Родинне коло» за індивідуально - профілактичною програмою «Життєві навички»;

- пройти корекційну програму «Права і обов`язки» за індивідуально профілактичною програмою «Будуємо майбутнє разом».

З урахуванням вимог ст. 74 КПК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі передбаченої статтею 49 КК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази: металевий сейф марки «Elektrolux», наданий на відповідальне зберігання представнику потерпілого,- вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси в Одеський апеляційний суд апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілому, обвинуваченому.

Головуючий суддя: ОСОБА_18

30.04.2024