Справа № 344/6991/24
Провадження № 1-кс/344/3051/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду м. Івано-Франківська клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000246 від 09.04.2024, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим відділом СУ ГУНП в Івано-Франківській області, за процесуального керівництва Івано-Франківської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000246 від 09.04.2024, за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ на всій території України введено воєнний стан.

У подальшому, строк дії введеного на території України воєнного стану неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженого Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX - до 14.05.2024.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 , достовірно знаючи про дію на території України воєнного стану, вчинив розбій за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин. Так, 05.04.2024, близько 21 год 00 хв, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 перебували в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , спільно із потерпілим ОСОБА_7 та іншими наразі невстановленими досудовим розслідуванням особами, де розпивали алкогольні напої. В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник умисел на розбійний напад, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме матерчатою сумкою чорного кольору, через плече, марки «The North Face» із особистими речами потерпілого ОСОБА_7 , яка знаходилась при ньому.

Зазначається, що реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з корисливих спонукань та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, у період дії на території України воєнного стану, наніс потерпілому ОСОБА_7 удар рукою в ділянку голови в області правої скроні, після чого ОСОБА_4 з метою доведення спільного із ОСОБА_8 , злочинного, насильницького та корисливого умислу до кінця, підбіг до потерпілого ОСОБА_7 та наніс йому декілька ударів рукою в ділянку голови, внаслідок чого спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді двохстороннього перелому нижньої щелепи, забою головного мозку, крововиливу у лівій скроневій ділянці, забійної гематоми повік, перелому кісток носа без зміщення, забою м`яких тканин обличчя, крововиливу обох очей, від яких останній втратив свідомість. Надалі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , діючи за попередньо змовою групою осіб, будучи об`єднаними єдиним неправомірним умислом, користуючись тим, що після нападу потерпілий втратив свідомість незаконно заволоділи його матерчатою сумкою чорного кольору, через плече, марки «The North Face», вартістю 100 доларів США, що в перерахунку на національну валюту України, відповідно до курсу НБУ становить 3 902 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 400 грн., мобільний телефон марки «Хіаomi redmi 9C» із сім-картою ПрАТ «Київстар», вартістю 4000 грн., ключі від житла ОСОБА_7 , паспорт громадянина України ОСОБА_7 для виїзду закордон, ветеринарний паспорт собаки породи «стаффорширський тер`єр» та дві банківські картки, видані на ім`я ОСОБА_7 .

У подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 покинули місце події, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 8302 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбої), поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Матеріалами клопотання зазначається, що 10 квітня 2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11 квітня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбої), поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

12 квітня 2024 року ОСОБА_4 оголошено повідомлення про зміну підозри, яку прокурор долучив до матеріалів клопотання у судовому засіданні.

Зокрема, вказується на те, що 05.04.2024, близько 21 год 15 хв ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , під час вчинення розбою, в ході раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_9 , який в цей час також перебував у приміщенні будинку, діючи за попередньою змовою між собою, вирішили позбавити його життя. З цією метою ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи настання таких, розпочав наносити ОСОБА_9 удари руками та ногами по тілу, поваливши його при цьому на підлогу. Після цього до протиправних дій ОСОБА_6 приєднався ОСОБА_4 .

Зазначено, що реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_9 , ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер і наслідки своїх дій, свідомо бажаючи їх настання, розпочали наносити численні удари руками та ногами по тілу ОСОБА_9 , який лежав на підлозі, а також цілеспрямовані удари у життєво-важливі ділянки - голову та грудну клітку. Зрозумівши, що ОСОБА_9 перестав подавати будь-які ознаки життя, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , з метою приховування своїх злочинних дій, вирішили вивезли тіло потерпілого до лісового масиву у АДРЕСА_1 та закопати його в землю, що ОСОБА_4 й зробив 06.04.2024 у період часу із 05 год 00 хв по 07 год 00 хв. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок набряку та стиснення головного мозку, крововиливів під оболонку та в речовину головного мозку та мозочка, перелому кісток склепіння та основи черепа, відкритої черепно-мозкової травми.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував щодо клопотання, вказавши, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, не підтверджено жодними належними доказами, вважає підозру необґрунтованою. Сторона захисту не погоджується із запропонованим запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, зазначені у клопотанні, вважає безпідставними, доказів на обґрунтування яких не наведено. Просив врахувати, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, у нього є малолітні діти, був військовослужбовцем, є інвалідом ІІ групи.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У випадку застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить визначити як альтернативний запобіжний захід підозрюваному - заставу.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Як слідує з матеріалів клопотання, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, не працюючий, раніше судимий: 18.05.2011 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.; 08.11.2012 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі в розмірі 2000 грн.; 13.02.2013 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт; 22.11.2013 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 389, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік 6 місяців; 26.10.2018 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.; 20.06.2019 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.; 04.07.2019 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.; 27.09.2023 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ст.390-1, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 5 місяців. По ухвалі Івано-Франківського апеляційного суду від 21.11.2023 рахувати засудженим до покарання у вигляді арешту на строк 3 місяці; 20.02.2024 щодо якого обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України скеровано в суд в межах кримінального провадження № 0000800 від 01.12.2023.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України підтверджуються протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 , проколами оглядів, протоколами обшуків та іншими доказами, у їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Кримінальне правопорушення, передбачене п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Прокурором в судовому засіданні наведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі та він усвідомлює про можливість призначення йому саме такого виду покарання в разі доведення його вини у суді;

п. 2 можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває та підозрюваний, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може вчиняти такі дії;

п. 3 можливість незаконно впливати на потерпілого та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, так як йому відомі їх анкетні дані та він може, шляхом погроз, змушувати їх змінити свої покази на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення;

п. 4 - можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду;

п. 5 можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів та продовжує вчиняти злочинні дії.

Як слідує з матеріалів клопотання, вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин справи, також, останній офіційно не працює, постійного джерела доходу немає, та з метою отримання коштів може знову вчинити нові кримінальні правопорушення.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею, окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставинами у кримінальному провадженні є тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

У рішенні "Марченко проти України" Європейський суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, і приходить до висновку, що жоден із інших-альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом із тим, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання, що в засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому клопотання підлягає задоволенню без визначення розміру застави.

У той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Згідно протоколу затримання, ОСОБА_4 затримано 10.04.2024 року, а тому строк тримання під вартою належить обчислювати з цієї дати.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 197, 309, 395 Кримінального процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів - до 08 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 15.04.2024 року.