ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1995/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2024 р. м. Київ

Слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчого судді ОСОБА_3 , про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва та слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва та слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з протоколом повторного автоматичного визначення слідчого судді від 27.06.2024 року скарга передана до провадження слідчого судді ОСОБА_3 .

02.07.2024 року слідчий суддя ОСОБА_3 , заявила самовідвід від розгляду вказаної скарги пославшись на те, що у своїх вимогах скаржники просить зобов`язати уповноважених осіб внести відомості до ЄРДР, зокрема, стосовно голови Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_6 , керівника парату суду ОСОБА_7 , та начальника кримінальної канцелярії суду ОСОБА_8 які є її колегами, а тому вказана обставина може викликати сумніви у неупередженості слідчого судді при розгляді скарги по суті.

Скаржники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явились, про дату та час проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Суддя ОСОБА_3 свою позицію щодо заяви про самовідвід не висловила.

Дослідивши матеріали скарги та заяву про самовідвід, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. (Постанова Верховного Суду від 17.09.2019р., справа № 277/599/15-к, провадження № 51-9889км18).

На підставі викладеного, з метою забезпечення неупередженості, недопущення недовіри та для усунення будь-яких сумнівів, необхідно дійти висновку про наявність підстав для задоволення заяви слідчого судді ОСОБА_3 , про самовідвід у справі за вказаною скаргою.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 369, 372 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 , про самовідвід - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 , від розгляду скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва та слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1