Справа № 303/3363/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0001015 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Коноплівці Мукачівського району Закарпатської області, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей 10-ти, 5-ти та 3-ох років (зі слів), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ст.15 - п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,-

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001015 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2021 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ст.15 - п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2024 року призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурором подано до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 діб .

Клопотання прокурора мотивоване наступним, що 07 листопада 2021 року, приблизно о 01 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в приміщенні нічного розважального закладу «DD.LOUNGE BAR», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , знаходячись біля бар-стійки, в ході сварки, яка раптово виникла на грунті виниклих особистих неприязних відносин з громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у ОСОБА_6 виник умисел направлений на вбивство двох осіб, а саме протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство двох осіб, ОСОБА_6 взявши бойову вогнепальну зброю, а саме пістолет невстановленої марки придатний до стрільби набоями калібру 6.35 мм Браунінга (або 25ACP), діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх суспільну небезпеку та караність, перебуваючи у середині приміщенні зазначеного вище нічного розважального закладу, здійснив два постріли у громадянина ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення нижньої третини лівого плеча та сліпого вогнепального непроникаючого в черевну порожнину поранення зовнішніх шарів шкіри та м`язів черева зліва, від яких ОСОБА_8 впав на підлогу біля бар-стійки.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вбивство двох осіб, а саме протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, 07 листопада 2021 року, приблизно о 01 години 42 хвилин, ОСОБА_6 , після здійснення пострілів у ОСОБА_8 всередині приміщення розважального закладу, вийшов на вулицю де діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх суспільну небезпеку та караність, підбіг до громадянина ОСОБА_9 , який в той час знаходився перед приміщенням розважального закладу «DD.LOUNGE BAR», та тримаючи в правій руці вогнепальну зброю, а саме пістолет невстановленої марки придатний до стрільби набоями калібру 6.35 мм Браунінга (або .25ACP) здійснив прицільний постріл у громадянина ОСОБА_9 , після якого останній почав тікати, а ОСОБА_6 , з метою доведення злочину до кінця, побіг за ним і наздогнавши здійснив ще один прицільний постріл у громадянина

ОСОБА_9 , який після отриманих вогнепальних поранень забіг всередину вище вказаного розважального закладу та впав на вході у приміщенні вказаного закладу.

Однак, ОСОБА_6 не довів свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство двох осіб, а саме громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , до кінця з причин, які не залежали від його волі, хоча виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення його до кінця, але смерть останніх не настала, так як їм було надано своєчасну необхідну медичну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлені досудовим розслідуванням точні дату та час, але не пізніше, ніж 07.11.2021, у невстановленому місці, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав пістолет невстановленої марки придатний до стрільби набоями калібру 6.35 мм Браунінга (або 25ACP) разом з набоями до вказаної вогнепальної зброї у точно невстановленій кількості.

Так, 07.11.2021, маючи при собі пістолет невстановленої марки придатний до стрільби набоями калібру 6.35 мм Браунінга (або .25ACP) у приміщенні нічного розважального закладу «DD.LOUNGE BAR», розташованого за адресою вул. Ринкова (Воз`єднання), 5, м. Мукачево, приблизно о 01.41 години його застосував шляхом здійснення двох пострілів у громанянина ОСОБА_10 , та два постріли у громадянина ОСОБА_11 .

Крім того, 07.11.2021 в період часу з 18 години 21 хвилин по 19 годину 26 хвилин, в рамках кримінального провадження за №0001067 від 07.11.2021 року, на підставі ст. 233 ч. 3 КПК України, було проведено обшук за фактичним місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено 192 набої з маркуванням 7,65 та 1 магазин до пістолета, згідно висновку експерта від 15.11.2021 за № СЕ -19/107-21/9602- БЛ, є бойовими пістолетними патронами центрального бою, калібру 7,65 mm «Browning», виготовлені промисловим способом, придатні до стрільби.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

В сукупності ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство двох або більше осіб та ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом.

Сторона обвинувачення зазначає, що наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Прокурор вказує, що відповідно до ст.177 КПК України метою застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінується ОСОБА_6 , є особливо тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме з такими республіками як Румунія, Угорщина, Словаччина та Польща, дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватись від суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні. ОСОБА_6 може впливати шляхом підкупу, погроз чи застосування насильства на потерпілих та їх родичів у кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань на його користь, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Перебуваючи на волі ОСОБА_6 може вдатися до незаконно впливу на таких осіб, що негативно вплине на всебічність та неупередженість судового розгляду кримінального провадження у суді,

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Вивченням особи обвинуваченого на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, ніде не працює, постійного джерела доходів немає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Враховуючи наведене та існування вказаних вище ризиків прокурор послався на те, що існує ризик протиправної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

На підставі викладеного, враховуючи, що строк дії запобіжного заходу, обраний відносно ОСОБА_6 закінчується, в той же час наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , його майнового становища, з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих чи у будь-який інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню прокурор просив продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , без можливості внесення застави.

12 червня 2024 року в підготовчому судовому засіданні:

прокурор ОСОБА_5 подане ним клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав із підстав зазначених у ньому та просив задовольнити, уточнив наявність ризику, щодо впливу на свідків.;

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, зазначив, що ризики зазначені прокурором необгрунтовані, зокрема звернув увагу, що вплив на потерпілих на його думку взагалі неможливий, оскільки останні не мають жодних претензій до обвинуваченого і ніколи не вказувли на його причетність до вчинення злочину, вплив на свідків, яких прокурор заявив лише в усному клопотанні під час виступу теж нічим не підтверджується, як може обвинувачений продовжити вчинення вказаного злочину йому взагалі незрозуміло. А тому вважає, що до обвинуваченого можна обрати більш мякий зпобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту, або якщо суд прийде до висновку про наявність підстав утримання ОСОБА_6 під вартою визначити йому заставу.

обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, та матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

На виконання вказаних вимог стороною обвинувачення подано клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про доцільність продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Аналізуючи за змістом наведені правові норми та враховуючи вищевкладені обставини, суд на стадії підготовчого розгляду не має право вирішувати такі питання - як обґрунтованість підозри чи вагомість доказів. встановивши фактичні обставини справи, суд, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ст.15 - п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство двох або більше осіб та носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Однак, на думку суду, останній, діючи як суд встановлений законом для розгляду справи по суті, не має право на стадії підготовчого розгляду вирішувати такі питання - як обґрунтованість підозри чи вагомість доказів, а тому оцінуючи клопотання прокурора, бере лише до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку судом, встановленим законом, було надано відповідні висновки - наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Одне із кримінальних правопорушень у вчиненні якого ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, та у відповідності до положень ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При продовженні запобіжного заходу ОСОБА_6 було встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.

Один із злочинів у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності із іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які судом отримуються усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Вплив на вказаних осіб може бути здійснений шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання осіб до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження. Аналогічним чином обвинувачений може впливати на потерпілих, експертів та спеціалістів.

Щодо тверджень, захисника про відсутність претензій потерпілих до обвинуваченого, колегія суддів ввжає необхідним зазначити наступне, на даній стадії кримінального провадження, яке після скасування вироку судом апеляційної інстанції розпочато спочатку, знаходиться на стадії підготовчого розгляду, потерпілі в підготовче судове засідання не зявились, а тому перевірити, встановити вказані доводи захисника суд позбавлений можливості.

Наявність обґрунтованих ризиків вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних тяжкого і особливо тяжкого злочину, офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу та засобів до існування.

Щодо ризику зазначеного прокурором про можливість продовження вчиненого кримінального правопорушення, до нього суд відноситься критично, оскільки вчинені обвинуваченим злочини є закінченим замахом та закінченим злочином.

Таким чином прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду ; незаконно впливати потерпілих, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Також судом при вирішенні клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працевлаштований, раніше не судимий, не одружений та є батьком трьох малолітніх дітей 10-ти, 5-ти та 3-ох років (зі слів).

При цьому, на переконання колегії суддів, вказані відомості про особу обвинуваченого не спростовують існування доведених ризиків та не можуть гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а також те, що прокурором доведено, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суд вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Будь-яких обставин, котрі б свідчили про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі під час розгляду клопотання суду надано не було.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності з п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, не знаходить підстав для визначення обвинуваченому розміру застави у даному кримінальному провадженні, так, як обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176-178,183, 201, 331, 372, 395, КПК України, колегія суддів,-

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, починаючи з 12 червня 2024 року по 10 серпня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали було складено та оголошено 14 червня 2024 року о 13 год. 00 хв..

Головуючий судя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3