24.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/6375/24
1-кп/205/884/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000224 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новотроїцьке, Новотроїцького району, Херсонської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовослужбовець військової служби (навчання) за контрактом, на посаді курсанта 2-го навчального взводу 22 відділення кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Українського державного університету науки і технологій, у військовому званні «молодший сержант», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

який обвинувачується у вчинені кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно витягу з наказу № 7-РС (по особовому складу) начальника кафедри військової підготовки спеціалістів ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до статей 2, 23, 24, 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року, п. п. 2, 15, 17, 19, 23, 26, 30, 69 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, за наказом ректора ІНФОРМАЦІЯ_3 ст від 29 серпня 2022 року, молодшого сержанта ОСОБА_3 з 19 вересня 2022 року зараховано на перший навчальний курс кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту Українського державного університету науки і технологій, та прийнято на військову службу (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, з укладенням контракту про проходження військової служби (навчання) у Державній спеціальній службі транспорту курсантів вищого військового навчального закладу військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, із призначенням на посаду «курсант».

Відповідно до пункту 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року та затвердженого нею, посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному центрі МВС.

Проте, молодший сержант ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені вимогами ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, переслідуючи мету незаконного отримання та подальшого використання завідомо підробленого офіційного документу, посягаючи на авторитет органів державної влади, в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року та затвердженого нею Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, та проходячи її на посаді курсанта 2-го навчального взводу 22 відділення кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Українського державного університету науки і технологій, маючи прямий протиправний умисел, направлений на пособництво у підробленні офіційного документу - посвідчення водія, з метою отриманні права керування транспортними засобами категорії «В1» та «В» та його подальшого використання під час керування транспортними засобами, 27 жовтня 2023 року, близько 19:00 годин, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в порушення положень Закону України «Про дорожній рух», посягаючи на встановлений законодавством України порядок отримання та використання офіційних документів, відповідно до «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції зі змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 946 від 15 листопада 2019 року), уникаючи проходження медичного огляду в порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я (МОЗ), підготовки відповідно до планів і програм, складання теоретичного іспиту, на знання діючих Правил дорожнього руху України, і практичного іспиту, на перевірку навичок керування транспортним засобом, в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ (МВС), територіальних сервісних центрах МВС, за допомогою мережі «Інтернет» через платформу «Telegram», маючи намір на використання підробленого документу, який видається компетентними особами органу державної влади та посвідчує факт, що має юридичне значення, а також маючи прямий кримінально-протиправний умисел, направлений на вчинення пособництва у підробленні офіційного документу з метою його подальшого використання, та намір на подальше використання завідомо підробленого документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, придбав у невстановленої дізнанням особи за винагороду у сумі 9500,00 грн. завідомо підроблене посвідчення водія категорій «В1, В», з серійним номером НОМЕР_1 , видане 30 жовтня 2023 року ТСЦ 6541, на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ». До вказаного завідомо підробленого посвідчення водія були внесені завідомо неправдиві відомості про отримання особою права керувати транспортними засобами відповідної категорії, з метою подальшого його використання, пособництво у виготовленні якого вчинив ОСОБА_3 шляхом надання засобів для його виготовлення за допомогою особистого мобільного телефону оператора сотового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» за мобільним терміналом НОМЕР_2 , через особисте листування в мережі Інтернет з невстановленою в ході дізнання особою, після чого придбав у останньої завідомо підроблений документ - посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », сприяючи, при цьому, вчиненню кримінального правопорушення шляхом надсилання повідомлень, що містили особисті анкетні дані, зокрема: прізвище, ім`я, по-батькові, число, місяць, рік народження, особистий підпис (параф), групу крові, фотокартку із зображенням свого обличчя, виступив таким чином пособником протиправних дій невстановленої особи через надання засобів вчинення кримінального правопорушення - виготовлення нею завідомо підробленого офіційного документу - посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 » та отримав можливість його подальшого використання, починаючи з 07 листопада 2023 року, коли ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, в приміщенні відділення TOB «Нова Пошта» № НОМЕР_3 , розташованого за адресою: м. Дніпро, ж/м Червоний Камінь, буд. 4, отримав від невстановленої особи, посилку із підробленим офіційним документом, а саме, посвідченням водія категорій «В1, В», з серійним номером НОМЕР_1 , видане 30 жовтня 2023 року ТСЦ 6541, на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », де містилися завідомо неправдиві відомості про отриманням ним права на керування транспортними засобами, що відносяться до категорій «В, В1», у виготовленні якого ОСОБА_3 виступив безпосереднім пособником та яке залишив при собі, з метою подальшого його використання, чим вчинив пособництво в підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його використання іншою особою.

В подальшому, 22 квітня 2024 року, близько 07:10 годин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Hyundai Pony», з державним реєстраційним номером НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , та рухаючись вздовж вул. Коробова в м. Дніпрі, поблизу будинку № 6, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, здійснюючи рух заднім ходом автомобіля, що призвело до зіткнення з іншим транспортним засобом іншого учасника руху, після чого по приїзду екіпажу співробітників УПП ДПП в Дніпропетровській області, при огляді місця події та складання схеми ДТП, маючи прямий умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, з метою уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія, в порушення «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, на вимогу працівника патрульної поліції надав останньому завідомо підроблений документ, а саме - завідомо підроблене посвідчення водія категорій «В1, В» з серійним номером НОМЕР_1 , видане 30 жовтня 2023 року ТСЦ 6541, на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », тим самим, умисно та протиправно використав завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія, бланк якого із серійним номером НОМЕР_1 не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, що знаходяться в офіційному обігу на території України, при цьому ознак внесення змін до первинного змісту реквізитів посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », не виявлено.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у:

-пособництві в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання його іншою особою, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України;

-використанні завідомо підробленого офіційного документа, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які є умисними, закінченими кримінальними проступками, обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження № 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження містять відомості на підтвердження того, що обвинувачений визнав свою винуватість у вчинених кримінальних проступках та всі обставини, які ставляться йому в провину, щирий жаль з приводу цього, осуд своєї поведінки та бажання виправити ситуацію, яка склалася, і нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: 1) повне визнання обвинуваченим своєї вини; 2) щире каяття обвинуваченим у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, раніше не судимий, неодружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, військовослужбовець військової служби (навчання) за контрактом, згідно службової характеристики, характеризується задовільно.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 02 листопада 2021 року (справа № 750/5031/18, провадження № 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме, врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадках, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією статті обвинувачення, з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим, що буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченого.

Окрім цього, згідно ухвали від 24.04.2024 року слідчим суддею Ленінського районного суду міста Дніпропетровська накладений арешт шляхом заборони на здійснення будь-яких операцій пов`язаних із відчуженням, розпорядженням, використанням, на майно, яке було вилучено під час проведення огляду 22.04.2024 року, в період часу з 08.00 год. по 08.10 год., за адресою: АДРЕСА_3 , а саме, на бланк посвідчення водія серія/номер НОМЕР_1 , видане не ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », що було вилучено у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А тому, суд вважає за необхідне зняти арешт з вищезазначеного майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати за проведення по справі судової технічної експертизи № СЕ-19/104-24/17552-ДД від 26.04.2024 року у розмірі 2271,84 грн.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 371-374, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень;

Скасувати арешт шляхом заборони на здійснення будь-яких операцій пов`язаних із відчуженням, розпорядженням, використанням, на майно, яке було вилучено під час проведення огляду 22.04.2024 року, в період часу з 08.00 год. по 08.10 год., за адресою: АДРЕСА_3 , а саме, на бланк посвідчення водія серія/номер НОМЕР_1 , видане не ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », що було вилучено у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 24.04.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2271,84 грн. (дві тисячі двісті сімдесят одна гривня 84 копійки), витрати на проведення судової технічної експертизи № СЕ-19/104-24/17552-ДД від 26.04.2024 року.

Речові докази, якими було визнано:

- бланк посвідчення водія серія/номер НОМЕР_1 , видане не ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться у спеціальному пакеті та зберігається при матеріалах кримінального провадження продовжити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-відеозапис з нагрудної боді-камери співробітників патрульної поліції за 22.04.2024 року, в період часу з 06 години 55 хвилин до 08 години 13 хвилин, який відкопійовано на оптичний носій інформації диск CD 4.38 Gb DVD-R, що зберігається при матеріалах кримінального провадження - продовжити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1