Провадження №1-кп/523/814/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2024 м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого у кримінальному провадженні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 9.11.2022 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.2; 15 ч.2, 186 ч.2, 186 ч.2, 186 ч.3, 187 ч.1, 187 ч.2, 70, 71, 72 ч.5 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 26.05.2023 року звільнився за відбуттям покарання, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.4 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу.

Своє клопотання прокурор мотивує тим, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений: може переховуватись від суду оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, залишив місце скоєння злочину до приїзду поліції, до правоохоронних органів про вчинення кримінальних правопорушень не повідомив; може незаконно впливати на потерпілу та свідків, які на теперішній час не допитані, та під впливом обвинуваченого можуть змінити показання в залі судового засідання під час судового розгляду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ніде не працює і потребує грошових коштів для свого існування.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що обвинувачений не має наміру не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, доводи прокурора нічим не доведені, є припущеннями.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, та додані до нього документи суд дійшов такого висновку, та встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 07.07.23 ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси, відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою, який неодноразово продовжувався.

Згідно ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 цього ж Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд вважає, наявним наразі ризик переховування від суду, адже ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, що відноситься до категорії особливо тяжкого за які передбачене покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що засвідчується обвинувальним актом в якому зазначені докази на підтвердження обгрунтованості обвинувачення висунутого ОСОБА_5 . Таким чином будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує ризик того, що останній може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин. Вказана позиція цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» де зазначено що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Суд вважає наявним ризик можливого незаконного впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки злочини які інкримінуються обвинуваченому вчинений із застосуванням насилля. Після відкриття усіх зібраних доказів, анкетних даних наявних свідків, потерпілої, (їх місця проживання) існує висока вірогідність спроби обвинуваченого знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення встановлення обставин кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений може вплинути на свідків, потерпілу які ще судом не допитані.

Обвинувачений схильний до продовження злочинної діяльності, адже ніде не працює, не має легальних джерел доходу, раніше судимий, тому продовжує існувати ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Разом з тим обвинувачений є громадянином України, зареєстрований та проживає в Одеській області, що свідчать про наявність у нього певних стійких соціальних зв`язків. Проте, суд вважає, що конкретні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину та дані про його особу, вказують на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, де вказано, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має право не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, у випадку підозри (обвинувачення) у злочині який вчинено із застосуванням насилля.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.331, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора-задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів тобто до 15.03.2024 року.

Строк дії ухвали до 15.03.2024 року включно.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя : ОСОБА_1