ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1290/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/70/24 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2024 року про відмову в арешті майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000047 від 25.01.2024 року, а саме зіп-пакет в середині якого занадиться кристалічна речовина, зовні схожа на наркотичну, яку упаковано до сейф-пакету PSP 2155954.

Підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора стало те, що діючим КПК України не передбачено вилучення майна в особи під час огляду місця події, хоча і огляд місця події не проводився, а проведено затримання ОСОБА_7 ..

Крім того, під час затримання ОСОБА_7 не було складено відповідний протокол про затримання та його копія не вручена останньому.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді подала на неї апеляційну скаргу разом з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою накласти арешт на майно про яке просить в клопотанні прокурор.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалення оскаржуваної ухвали з істотним порушенням вимог КПК України.

Зокрема, апелянт вказує на те, що 02.12.2023 року в період часу з 16:19 до 16:23 год., в ході проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, біля будинку АДРЕСА_1 , знаходився громадянин ОСОБА_7 , який добровільно видав працівникам поліції зіп-пакет всередині якого знаходиться кристалічна речовина який в подальшому було вилучено та упаковано до сейф-пакету PSP 2155954. Зазначений зіп-пакет з рослинною речовиною, яка ймовірно є наркотичною постановою дізнавача визнаний речовим доказом.

Крім того, апелянт зазначає про те, що вилучення вищевказаної речовини у ОСОБА_7 відбувалося не під час його затримання.

Також, апелянт просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, зважаючи на те, що розгляд клопотання відбувся без її виклику до суду, а копію ухвали нею отримано лише 12.02.2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

В судове засідання володілець майна не з`явився, про дату, час і місце розгляду провадження повідомлені у процесуальний спосіб. Заяв про відкладення розгляду до суд не надходило.

Відповідно до п. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з наданих матеріалів провадження, прокурор про дату, час та місце розгляду її клопотання судом не повідомлявся, в судове засідання не викликався. Клопотання про арешт майна було розглянуто без її участі. Копія ухвали прокурору не направлялась. Копію оскаржуваної ухвали апелянтом було отримано лише 12.02.2024 року.

Зважаючи на обставини викладені в клопотанні прокурора, які об`єктивно підтверджуються матеріалами провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений, а тому підстави розглядати дане клопотання про поновлення строку відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 4 ст.170 КПК України передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 237 КПК України, метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вищевказані вимоги КПК України, слідчим суддею суду першої інстанції при розгляді клопотання прокурора дотримані не були.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що сектором дізнання ХРУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 25.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.01.2024 року до ЧЧ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення від працівника поліції ОСОБА_8 про те, що 25.01.2024 року близько о 15:50 год., за адресою м. Херсон, вул. Полковника Кедровського 12, під час перевірки документів у гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній повідомив, що має при собі наркотичні речовини. Виїздом СОГ ХРУП вищевказану речовину були вилучено.

25.01.2024 року в період часу з 16:19 до 16:23 год., в ході проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, біля будинку АДРЕСА_1 , знаходився громадянин ОСОБА_7 , який добровільно видав працівникам поліції зіп-пакет всередині якого знаходиться кристалічна речовина який в подальшому бутс вилучено та упаковано до сейф-пакету PSP 2155954.

За даним фактом 25.01.2024 року сектором дізнання Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області розпочате кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення(проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

25.01.2024 року дізнавачем винесено постанову про визнання зіп-пакет в середині якого занадиться кристалічна речовина, зовні схожа на наркотичну , яку упаковано до сейф-пакету PSP 2155954, речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається з клопотання слідчого ним ставиться питання про накладення арешту на вищевказане майно саме з підстав визнання його речовим доказом у кримінальному провадженні з підстав того, що він відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Крім того, як вбачається з клопотання та апеляційної скарги прокурора, в них чітко зазначені підстави, мета та завдання арешту майна у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає за доцільне накласти арешт на майно зазначене в клопотанні прокурора.

Безпідставними є посилання в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, як на відмову в задоволенні клопотання прокурора, на те, що діючим КПК України не передбачено вилучення майна в особи під час огляду місця події, а також на те, що під час затримання ОСОБА_7 не було складено відповідний протокол про затримання та його копія не вручена останньому.

Як вбачається зі змісту протоколу огляду місця події від 25.01.2024 року, об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на якій знаходиться ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на запитання працівників поліції чи має він в користуванні заборонені в загальному доступі (обігу) речовини, повідомив, що має наркотичну речовину та готовий її добровільно видати. Після цього дістав з внутрішнього карману куртки зіп-пакет з кристалічною речовиною, який було вилучено та поміщено до сейф-пакету PSP 2155954.

При цьому, будь-яких належних відомостей про затримання ОСОБА_7 та складання протоколу про його затримання, матеріали провадження не містять.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали та задоволення клопотання прокурора, зважаючи на що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170 - 173, 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2024 року про відмову в накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні №0000047 від 25.01.2024 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000047 від 25.01.2024 року, задовольнити.

Накласти арешт на майно у №0000047 від 25.01.2024 року, а саме зіп-пакет в середині якого занадиться кристалічна речовина, зовні схожа на наркотичну, яку упаковано до сейф-пакету PSP 2155954, вилучений 25.01.2024 року у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11