Справа №573/228/24
Номер провадження 1-кс/573/426/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , розглянув скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУП в Сумській області від 09 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000013,

ВСТАНОВИЛА:

09 липня 2024 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУП в Сумській області від 09 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000013.

Також ОСОБА_2 просив поновити строк на оскарження вказаної постанови, посилаючись на те, що пропущений строк у кримінальному провадженні, що здійснюється з урахуванням особливостей, визначених ст. 615 КПК України, може бути поновлений відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КПК України, якщо таку скаргу подано не пізніше 60 днів з дня припинення чи скасування воєнного стану. Також зазначив, що строк на звернення до слідчого судді зі скаргою пропущений з поважних причин, зумовлених обстрілами Білопільської громади, яка віднесена до зони бойових дій, відключеннями світла та постійними повітряними тривогами.

Перевіривши вказану скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Частиною 1 статті 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

З огляду на положення ч. 5 ст. 115 КПК України, десятиденний строк для подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження починається з дня, наступного за тим, у який була отримана копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Пропущений строк у кримінальному провадженні, що здійснюється з урахуванням особливостей, визначених статтею 615 цього Кодексу, може бути поновлений, якщо заінтересована особа подала клопотання не пізніше 60 днів з дня припинення чи скасування воєнного стану (ч. 1 ст. 117 КПК України).

Статтею 615 КПК України регулюється особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану.

Аналізуючи зазначені вище норми закону, слідчий суддя дійшла висновку, що положення абз. 2 ч. 1 ст. 117, ст. 615 КПК України на кримінальне провадження №0000013, яке закрито постановою слідчого від 09 вересня 2023 року та яку оскаржує ОСОБА_2 , не здійснювалося з урахуванням особливостей, що визначені статтею 615 КПК України. Доказів протилежного ОСОБА_2 не надано.

Також слідчий суд зазначає, що поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Правова природа строку оскарження до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого учасники кримінального провадження можуть звернутися до суду зі скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Встановлення строків оскарження до суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників кримінального провадження, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

У своїх позиціях Верховний Суд неодноразово зазначав, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Існує також презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) - кожен вважається таким, що знає закони.

Правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в ч. 1 ст. 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в ч. 2 ст. 68 Конституції України.

Зі змісту положень п. 3 ч. 2 ст. 304, 117 КПК України вбачається, що у ньому не визначено граничні межі, у яких суди можуть приймати рішення про поновлення строку звернення до суду. Не містить й конкретних підстав та критеріїв, за якими можливо оцінити поважність причин пропуску відповідного строку.

З цього приводу у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа «Салов проти України»), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа «Сутяжник проти росії», п. 38).

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує:

1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки;

2) поведінку заявника;

3) поведінку державних органів;

4) перевантаження судової системи;

5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи «Бочан проти України», «Смірнова проти України», «Федіна проти України», «Матіка проти Румунії» та інші).

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Отже, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду, ЄСПЛ виходить з такого:

1) поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим;

2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин;

3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі;

4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку;

5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Однак Верховний Суд безальтернативно вказує, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Зі скарги і доданих до неї матеріалів вбачається, що слідчий виніс постанову 09 вересня 2023 року, ОСОБА_2 зазначає, що її копію отримав 01 лютого 2024 року.

Водночас скаргу на вказану постанову останній подав до канцелярії Білопільського районного суду Сумської області 09 липня 2024 року, тобто через 5 місяців 8 днів після спливу встановленого ч. 1 ст. 304 КПК України строку на оскарження.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 , як на підставу для поновлення строку на оскарження постанови слідчого від 09 вересня 2023 року, про те, що Білопільська громада, на території якої розташований Білопільський районний суд та проживає ОСОБА_2 , відносяться до зони ведення бойових дій та постійно обстрілюються, тут виключається світло та тривають постійні повітряні тривоги.

Слідчий суддя зазначає, що місто Білопілля та вся Білопільська територіальна громада не віднесені до зони ведення бойових дій, а є зоною можливих бойових дій.

Щодо відключень світла, то в Білопільській громаді, яка є прикордонною, не застосовуються такі відключення світла, які б створювали незручності для її мешканців.

Щодо повітряних тривог, то в України з 24 лютого 2022 року триває війна, а тому постійно лунають повітряні тривоги, які попереджають громадян про небезпеку.

У той же час, попри постійні повітряні тривоги та обстріли Білопільської громади, Білопільський районний суд працює в штатному режимі, як і відділення поштового зв`язку, через яке ОСОБА_2 міг подати скаргу. При цьому останній не був позбавлений можливості подати скаргу через підсистему «Електронний Суд».

Разом з цим, подана ОСОБА_2 заява про поновлення строку містить загальні доводи про обстріли Білопільської громади, повітряні тривоги, що не підкріплені поясненнями та доказами, підтверджуючими неможливість звернення до суду у передбачений процесуальним законом строк.

Крім того, ОСОБА_2 вже звертався зі скаргою на оскаржуваному ним у цій справі постанову 09 лютого 2024 року, яка була йому повернута з підстав пропуску строку на її подання та не порушенням питання про його поновлення.

З наведеного вбачається, що заявник не довів слідчому судді поважність причин пропуску оскаржуваної ним постанови слідчого від 09 вересня 2023 року.

З урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скаргу слід повернути ОСОБА_2 .

Також слідчий суддя роз`яснює заявнику, що повернення скарги не позбавляє його права на повторне звернення з такою скаргою у порядку, визначеному КПК України, з урахуванням наведеного вище.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 304 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подання скарги відмовити.

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУП в Сумській області від 09 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000013 повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Слідчий суддя