Справа № 405/388/24
провадження № 1-кс/405/522/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2024 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровограда, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, внесеного 03.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000010, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3, ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від старшого слідчого в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Також, слідчим наголошується про існування ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, за обставин, які в ньому викладені, додав, що довідка про місце роботи ОСОБА_4 підписана саме бухгалтером, але за місцем його роботи проведено обшуки та виявлені наркотичні речовини; заперечив щодо задоволення клопотання ОСОБА_7 про передання на поруки ОСОБА_4 , оскільки він не вбачає підстав для передання підозрюваного на поруки, а ОСОБА_7 можливо буде допитана як свідок у кримінальному провадженні.

Захисник заперечував відносно задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивуючи це тим, що його підзахисний працевлаштований; на даний час у ОСОБА_4 сильний стрес від того, що відбулось; на даній стадії досудового розслідування неможливо встановити хто саме вчинив злочин; має міцні соціальні зв`язки; має звання молодшого лейтенанта запасу, закінчив школу, отримав освіту; мати ОСОБА_4 не заперечує, щоб він перебував під домашнім арештом за місцем її проживання; його підзахисний до кримінальної відповідальності не притягувався; під час обшуку сприяв слідству, все показав; заявлені стороною обвинувачення ризики не обґрунтовані. За вказаних обставин захисник просив застосувати до ОСОБА_4 менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Підтримав клопотання ОСОБА_7 щодо передання ОСОБА_4 їй на поруки, оскільки вона має педагогічну освіту, навчається, має емоційний вплив на підозрюваного.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, окрім цього вказав, що сприяв розслідуванню, має змогу та бажання займатись активною життєвою позицією. Просив передати його на поруки ОСОБА_7 , яка навчається на психолога та хоче найняти її як психолога.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 03.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

22.02.2024, о 20 год. 02 хв., ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

23.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відповідно до якої, мешканець м. Кропивницького Кіровоградської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не займаючись і не бажаючи займатись суспільно-корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, в лютому 2024 року обрали способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності - особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», обіг якої заборонено.

Реалізовуючи свої протиправні наміри, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, зберігали та перевозили особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», обіг якої заборонено (Постанова Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів»), у транспортному засобі автомобілі марки FORD моделі TRANSIT CONNECT, д.н. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , яким користувалися протягом тривалого часу, з метою подальшого збуту.

В ході досудового розслідування, а саме 22.02.2024, в період часу з 20 год. 02 хв. по 23 год. 14 хв., на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда було проведено санкціонований обшук вищезазначеного транспортного засобу - автомобіля марки FORD моделі TRANSIT CONNECT, д.н. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_4 разом з пасажиром ОСОБА_8 , під час якого було виявлено та вилучено 9 (дев`ять) пакетів, заповнених кристалічною речовиною бурого кольору з різким хімічним запахом та відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-24/2512-НЗПРАП від 23.02.2024 пакет № 1 містять особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», обіг якої заборонено, масою 439,02 грама, які ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зберігали та перевозили з метою подальшого збуту.

Маса вищезазначених досліджених в ході судової експертизи речовин кристалічного походження (особливо небезпечних психотропних речовин «PVP») становить 439,02 грама, що відповідно до таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, являє собою особливо великі розміри.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: протоколи обшуку від 22.02.2024 за місцем проживання ОСОБА_4 та в автомобілі, який використовується ОСОБА_4 , висновок експерта від 23.02.2024 №СЕ-19/112-24/2512-НЗПРАП за результатами проведення експертизи матеріалів речовин і виробів, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, укривати від слідства дійсні обставини вчинення кримінального правопорушення та обставини необхідні для встановлення істини у кримінальному провадженні, в тому числі, інформацію щодо часу, місця та обставин подій, які відбувались під час вчинення злочину, та мають значення, які не відомі органу досудового розслідування.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваним може продовжити вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється, на що вказує обсяг вилученої наркотичної речовини, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, який характеризується виключно умислом, з метою незаконного збагачення.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний працює, не одружений, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризуючих даних та відомостей про стан здоров`я відносно підозрюваного не надано, наявні вагомі докази про вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд не визначає розмір застави.

В судовому засіданні ОСОБА_7 просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки обґрунтовуючи це тим, що вона працює менеджером ТОВ АПК «Агрокомплекс», ОСОБА_4 знає давно, вони друзі та мають спільний емоційний зв`язок, довіряє їй, після проведених обшуків передав їй ключі від своєї квартири; після обшуку ОСОБА_4 був у стресі; з ОСОБА_4 працюють разом, він їй підпорядковується, слухає її та від цього залежать його надбавки та премії. Вона навчається, має схвальні відгуки, знає, як вплинути на ОСОБА_4 , ручається за його належну поведінку, перебуватиме з ним постійно.

Проте, з огляду на обставини, встановлені у судовому засіданні під час розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 не може бути особою, яка заслуговує на особливу довіру та такою, що не зможе здійснювати дієвий контроль за позапроцесуальною поведінкою підозрюваного, а також не зможе запобігти до прийнятного рівня встановленим ризикам, та приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

За вказаних вище обставин слідчий суддя вважає клопотання слідчого обґрунтованим та наявність передбачених законом підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 20 год. 02 хв. 22.02.2024 по 21.04.2024 включно.

У задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистої поруки відмовити.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_9