Справа № 766/1622/24
н/п 1-кп/766/2409/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 30.01.2024 року за № №0000081, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Херсон Херсонської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працевлаштованого, одруженого, який на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст. 480 КПК України, раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних формувань інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів зс рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

Президент російської федерації 22 лютого 2022 року направив до ради федерації звернення про використання збройних формувань російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

Приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних формувань рф про вторгнення на територію суверенної України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці зф рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі міста Херсон Херсонської області.

Так з метою відсічі військовій агресії, Указом Президента України ОСОБА_5 № 64/2022 від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Згідно з п. 7 ст. 1-1 Закону: тимчасово окупована російською федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація російської федерації сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних рф самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Так, починаючи з 31.05.2022 невстановлені представники зф держави-агресора рф спільно спрямовують свою діяльність на створення незаконних органів влади, у тому числі так зв. «Учреждение ИК «Северная Исполнительная колония (№90) Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области», всупереч порядку, передбаченого чинним законодавством України, з метою встановлення тотального контролю та закріплення окупаційної влади, яка сприятиме у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України, а також впливу на мешканців Херсонської області з метою виконання останніми вказівок та розпоряджень окупаційної влади, в тому числі мінімізації акцій супротиву представникам країни-агресора та окупаційної адміністрації.

В подальшому, у невстановлений період часу, але не пізніше 31.05.2022 на території окупованого з моменту окупації міста Херсон Херсонської області, створено так зв. «Учреждение ИК «Северная Исполнительная колония (№90) Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области».

Так, за невстановлених обставин та у невстановлений час, але не пізніше 01.06.2022 року, громадянин України ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з мотивів кар`єризму, перебуваючи на території міста Херсон Херсонської області, територія якого з 01.03.2022 тимчасово окупована представниками зф держави-агресора рф, у порушення вимог Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування України», інших Законів України та нормативно-правових актів, якими регулюються суспільні відносини на території суверенної України, з власної ініціативи подав заяву про прийняття на службу до так зв. «Учреждение ИК «Северная Исполнительная колония (№90) Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области». В подальшому, «Приказом Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области №13 от 31.05.2022» ОСОБА_3 був призначений на посаду водія автомобіля гаражу так зв. «Учереждения ИК «Северная Исполнительная колония (№90)», не пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, створеного окупаційною владою держави-агресора рф на тимчасово окупованій території міста Херсон Херсонської області. Після чого, у період з 01.06.2022 по невстановлений час, але не пізніше звільнення міста Херсон, яке відбулося 11.11.2022 громадянин України ОСОБА_3 добровільно виконував покладені на нього функції та обов`язки як водія автомобіля гаражу так зв. «Учреждения ИК «Северная Исполнительная колония (№90) Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области», які не були пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме: добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину, у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, розкаявся у вчиненому та запевнив суд про наміри не вчиняти кримінальних правопорушень у майбутньому, висновки зробив.

При цьому показав, що після повномасштабного вторгнення рф під час окупації міста Херсон працював водієм у НОМЕР_1 , возив продукти харчування. Заробітну плату отримував в рублях рф, при цьому розумів що працює в незаконно створеному органі окупаційною владою.

Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він не працює, одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обвинувачений свою вину визнав в повному об`ємі, розкаявся у вчиненому, тому відповідно ст. 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 можливо призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.111-1 КК України, у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування без конфіскації майна, з урахуванням правил, визначених ст. 55 КК України.

Наведене відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Прийшовши до висновку про можливість не визначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Майно, яке б підлягало конфіскації згідно матеріалів кримінального провадження у ОСОБА_3 відсутнє.

Згідно ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_3 , враховуючи обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст.100,124,174,349,373-374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язану із наданням публічних послуг, строком на 12 (дванадцять) років без конфіскації майна.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1