Справа №587/2863/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/248/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/2863/18 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 08.09.2022, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлисеєнкове, Сумського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрите,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що суд, не встановивши винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 49, ст. 370 КК необгрунтовано звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Такі порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені місцевим судом, є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області 08.09.2022 ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК, у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрите на підставі ст. 49 КК у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 4 290 грн витрат за проведення судових експертиз. Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат, пов`язаних зі стаціонарним лікуванням потерпілої ОСОБА_10 , а також цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що з дня вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а саме 28.12.2017, минуло більше трьох років.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_10 до апеляційного суду не прибули, з клопотаннями про відкладення судового розгляду не зверталися, а адвокат ОСОБА_11 , який здійснював захист обвинуваченого ОСОБА_9 на підставі договору про надання правової допомоги з 14.07.2023 зупинив свою діяльність згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і будь-яких клопотань щодо призначення обвинуваченому захисника за рахунок держави чи надання часу для його самостійного залучення від останнього не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги відсутність сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно вимог ст. 370 КПК, судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права, а згідно ч. 1 ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається судом у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності, а згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо у разі вчинення нею нетяжкого злочину минуло три роки, тому зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Зокрема, 03.12.2018 до суду першої інстанції надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.

07.09.2022 в судовому засіданні захисник ОСОБА_12 звернувся з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, яке в судовому засіданні підтримав обвинувачений ОСОБА_9 , надавши свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності. Прокурор проти задоволення клопотання сторони захисту не заперечував, а потерпіла просила ухвалити справедливий вирок (а. к. п. 111-112, т. 2).

З огляду на приписи ч. 4 ст. 286 КПК заявлене клопотання було предметом невідкладного розгляду судом першої інстанції.

Так, відповідно вимог ч. 1 ст. 285 КПК, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК).

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Аналіз статтей 284-288 КПК дає підстави стверджувати, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження з цих підстав.

Отже, наявність саме цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності, тому заперечення потерпілої в своїй апеляційній скарзі щодо закриття кримінального провадження як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачене.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 288 КПК визначений порядок розгляду питання про звільнення від кримінальної відповідальності, де серед іншого суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, але позиція потерпілої особи щодо закриття кримінального провадження усе-таки не є вирішальною, оскільки для прийняття такого рішення судом, достатньо клопотання від сторони кримінального провадження та наявність згоди обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності.

Отже, дотримуючись вимог ст. 284, 286 КПК, суд першої інстанції розглянув відповідне клопотання захисника ОСОБА_12 , яке підтримав обвинувачений ОСОБА_9 , і обґрунтовано, врахувавши відсутність обставин для зупинення і переривання строку давності, передбаченого ч. 2, 3 ст. 49 КК, звільнив його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 та закрив кримінальне провадження.

Посилання потерпілої в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Не може погодитись колегія суддів і з доводами потерпілої про те, що суд, в порушення вимог кримінального процесуального закону, не встановивши винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки вказані обставини згідно кримінального процесуального закону мали б встановлюватись при постановленні рішення у формі вироку, а в даному випадку судом приймалося рішення у формі ухвали про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. При цьому кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрите на підставі ст. 49 КК, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження, без використання прав особи на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення,

Таким чином, колегія суддів вважає, що, оскільки обвинувачений підтримав заявлене клопотання, суд правильно встановив всі підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності та дійшов вірного висновку про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було прийнято рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження, то вирішення цивільного позову, в тому числі потерпілої ОСОБА_10 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної злочином в даному випадку суперечило б ч. 1 ст. 129 КПК, згідно якої, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, тому колегія суддів не знаходить підстав для скасування вказаної ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі потерпілої.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 08.09.2022 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4