Справа № 212/4259/24
У Х В А Л А

03 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі питання продовження заходів забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000349 від 09.03.2024 року

за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000349 від 09.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням ряду обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України строком на два місяці, тобто до 09 травня 2024 року включно, який продовжено ухвалою суду від 08 травня 2024 року до 08 липня 2024 року із забороною залишати житло в певний час доби.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в обґрунтування якого прокурор зазначає, що не зменшились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, незаконного впливу на свідка у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили суд скасувати запобіжний захід відносно обвинуваченого. В обґрунтування клопотання посилались на те, що матеріали кримінального провадження не містять вагомих наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження приходить до наступного висновку.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним, обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Судом встановлено, що у провадженні суду перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті кримінальних правопорушеннях за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під домашнім арештом, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

В ході розгляду клопотання прокурора суд дійшов висновку, що ризики, встановленні при вирішенні питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під домашнім арештом.

Так, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин того кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_4 , а саме вчинення кримінального правопорушення, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а отже існує ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у вчинені інкримінованого злочину.

Суд приходить до висновку, що продовжує існувати і ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки на теперішній час свідки у кримінальному провадженні не допитані у суді.

Також суд приходить до висновку, що продовжує існувати і ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки останньому інкримінується вчинення 43 епізодів збуту особливо небезпечних психотропних речовин.

Судом також враховано наявність обставин, які відповідно до вимог ст. 178 КПК України, повинні враховуватись при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, зокрема: вік та стан здоров`я обвинуваченого; його репутацію і відсутність у нього судимостей; його майновий стан; докази на підтвердження наявності у нього міцних соціальних зв`язків, утриманців і постійного місця роботи.

Отже враховуючи те, що обвинувачений не судимий, має зареєстроване місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, наявність у ОСОБА_4 статусу «Батько-одинак», суд приходить до висновку про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 при застосуванні до останнього домашнього арешту із забороною обвинуваченому залишати житло в певний час доби строком на два місяці, із покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що на думку суду забезпечать належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне також продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які були покладені на обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою запобігання встановленим ризикам, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

За таких обставин, суд приходить до висновку про неможливість запобігти встановленим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під домашнім арештом.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 314, 315, 331 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді домашнього арешту з покладенням наступних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду у період часу з 21 год. 00 хв. до 07. год. 00 хв.;

- не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, та (за наявності) інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 відмовити.

Ухвалу передати до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області для негайного виконання та контроль за виконанням ухвали в цій частині покласти на прокурора.

Строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 03 вересня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення та самостійному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений та оголошений учасникам судового провадження 08 липня 2024 року о 11-20 годині.

Суддя ОСОБА_1