Житомирський апеляційний суд
Справа №279/874/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря

судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги щодо бездіяльності та невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань керівником Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 25.01.2024 року №65-р.,

встановила:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність керівника Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 , яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його повідомленням від 25.01.2024 року №932-24.

Слідчий суддя зазначив, що подана скаржником заява не була проігнорована чи іншим чином залишена без відповідного реагування, оскільки прокурор, в межах наданих йому повноважень, прийняв рішення про направлення звернення до іншого органу досудового розслідування з дотриманням правил підслідності, що відповідає вимогам чинного законодавства і спростовує доводи ОСОБА_7 про бездіяльність прокурора.

При розгляді скарги встановлено, що права та законні інтереси скаржника жодним чином не були порушені зазначеним у скарзі суб`єктом оскарження, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу.

Зазначає, що слідчий суддя безпідставно перерахувала всі статті кримінального процесуального законодавства, виправдовуючи керівника прокуратури, оскільки його звернення було перенаправлено до ТУДБР у м. Хмельницькому, хоча сам прокурор зобов`язаний був виконати вимоги ст.214 КПК України, чого не було зроблено прокурором ОСОБА_8 чим порушено вимоги КПК України.

На думку скаржника, слідчий суддя не врахувала всі обставини, об`єктивно, а тільки звернула увагу на ті, які не мають жодного підтвердження, а тому висновки є необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відтак, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, окрім наведення тієї чи іншої статті кримінального закону, є обов`язкова наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Отже, певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні, надумані чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому, навіть якщо заявник прямо назве певне діяння злочином, то це не означатиме автоматично, що подія злочину насправді мала місце, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 звернувся до начальника Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_10 з повідомленням про вчинення патрульною ВП№2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 КК України.

Отримав відповідь керівника Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_12 від 25.01.2024 .№65-р, про те, що його скаргу було направлено за належністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому для прийняття рішення у порядку ст.214 КПК України (а.п.2).

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень вчинених працівником правоохоронного органу, особою, посада якої належить до категорії "А", крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_7 слідчий суддя, на думку колегії суддів вірно встановив та зазначив, що подана скаржником заява не була проігнорована чи іншим чином залишена без відповідного реагування, оскільки прокурор, в межах наданих йому повноважень, прийняв рішення про направлення звернення до іншого органу досудового розслідування з дотриманням правил підслідності, що відповідає вимогам чинного законодавства і спростовує доводи ОСОБА_7 про бездіяльність прокурора. При цьому, права та законні інтереси скаржника жодним чином не були порушені.

За таких обставин апеляційний суд підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 не вбачає.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з висновками слідчого судді про відсутність повноважень у прокурора для внесення відомостей у ЄРДР, оскільки це суперечить точному змісту ч.1 ст. 214 КПК України, а висновки слідчого судді про можливість прийняття такого рішення лише у кримінальному провадженні де прокурор здійснює процесуальне керівництво суперечить точному змісту вказаної норми закону є хибним трактуванням цих положень кримінального процесуального законодавства, яке звужує повноваження прокурора.

Разом з тим, такі висновки слідчого судді на думку колегії суддів, в цілому не вплинули на прийняте слідчим суддею рішення за результатами розгляду скарги, а тому не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги щодо бездіяльності та невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань керівником Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 25.01.2024 року №65-р.- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: