Дата документу 03.07.2024Справа № 645/7005/20
Провадження № 1-кп/554/416/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001601, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, суд, -

встановив:

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

ОСОБА_4 15.08.2020 року в телефонному режимі домовився про зустріч із раніше знайомим ОСОБА_6 , з яким мав неприязні стосунки, й того ж дня, приблизно о 17 годині під`їхав до адреси свого мешкання - будинку АДРЕСА_1 , де на нього вже очікував ОСОБА_6 , перебуваючи на водійському сидінні свого автомобіля ВАЗ 21099, д.н. НОМЕР_1 .

Тримаючи в лівій руці ножа, ОСОБА_4 раптово підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та умисно з метою вбивства, на ґрунті неприязних відносин, через відчинені двері автомобіля наніс останньому достатньо сильний цілеспрямований удар ножем в область шиї зліва та продовжив наносити удари в область голови та обличчя, зокрема, губи справа.

Захищаючись від протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 підвів перед собою спочатку ліву руку, потім зігнуті в колінах ноги, куди дістались ще кілька ударів ножем від обвинуваченого.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного наміру, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_6 до кінця, але смерть ОСОБА_6 не настала з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені його вітчимом ОСОБА_7 , що дало змогу потерпілому звернутися за медичною допомогою до лікарні.

При цьому, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, у вигляді колото-різаного поранення шиї зліва з пошкодженням за ходом раневого каналу підщелепних судин та проникненням у ротову порожнину, яке супроводжувалось профузною кровотечею й розвитком геморагічного шоку ІІІ ступеня та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді колото-різаних ран верхньої губи справа, лівої кисті, нижніх кінцівок.

ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

ІІІ. ДОКАЗИ ТА ЇХ ОЦІНКА

Обвинувачений ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України свою провину не визнав та показав суду, що 15.08.2020 року він приїхав на приватне СТО, де ОСОБА_6 попросив у нього велосипед, але він відмовив, після чого той хапав його за велосипед, нецензурно погрожував, що поріже і поїхав. Приблизно о 16 годині цього ж дня ОСОБА_6 зателефонував йому з невідомого номера та призначив зустріч, можливо з метою помсти.

Пізніше він зустрів ОСОБА_6 на своїй вулиці, він сидів у автомобілі на водійському сидінні, при цьому ноги звисали до землі. Дверці були відчинені. ОСОБА_6 знову почав нецензурно висловлюватись на адресу його матері, погрожувати розправою. Після чого останній дістав ніж та правою рукою став перед ним махати, намагаючись завдати удари. Тоді він схопив ОСОБА_6 за ноги, але отримав від нього удар ножем в руку та потекла кров. Потім його ззаду схопив вітчим та відтягнув звідти до забору. А ОСОБА_6 одразу ж поїхав.

На запитання, звідки у ОСОБА_6 тілесні ушкодження, пояснив, що, коли він тримав ОСОБА_6 за ноги можливо той міг при падінні сам своїм ножем і поранитись.

Зазначив, що ножа при собі не мав та не завдавав ударів ножем ОСОБА_8 , ножа в нього не вихоплював. Конфлікт продовжувався близько хвилини. Намірів на вбивство ОСОБА_6 не мав, був тверезий.

Провина обвинуваченого доводиться такими доказами.

15.08.2020 року о 17.02 годин з мобільного номеру НОМЕР_2 від громадянина ОСОБА_7 на лінію « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надійшло повідомлення, згідно аудіо запису якого, щойно по АДРЕСА_1 відбулась бійка з використанням ножів між його пасинком ОСОБА_4 та «Жорою», який був на автомобілі. При чому обидва отримали тілесні ушкодження, а він їх розтягнув (т. 2 а.с. 51-55).

Крім того, 15.08.2020 року о 18.49 годин зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що о 18.48 годин у цей же день до Харківської обласної клінічної травматологічної лікарні по вулиці Салтівське Шосе, 266В звернувся ОСОБА_6 з ножовим пораненням у шию, увесь в крові (т. 2 а.с. 2-4). Цього ж дня про спричинення ОСОБА_6 поранення шиї невідомим подав заяву до поліції брат потерпілого - ОСОБА_9 .

28.08.2020 року ОСОБА_6 вже самостійно звернувся до поліції із заявою про спричинення йому 15.08.2020 року тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , поблизу місця проживання останнього по АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 6).

Проведеним 15.08.2020 року із 19.10 до 20.10 годин оглядом місця події, а саме ділянки місцевості, за 10 метрів від в`їзду до травматологічного відділення по АДРЕСА_2 , виявлено автомобіль ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_1 із «шашкою» таксі чорно-білого кольору. Дверці автомобіля відчинені. Уся поверхня водійських дверцят та скла заднього лівого пасажирського сидіння із зовнішньої сторони в потіках бурого кольору, які починаються із верхнього краю лівою пасажирської дверці, з даху із зовнішнього боку. Поверхня водійського сидіння покрита згустками рідини бурого кольору, на підлозі калюжа рідини бурого кольору та брудні серветки. На пасажирському сидінні виявлено: кришку від підлокітника, подушку, складений ніж 12х4 см (у розкладеному стані ніж довжиною 20 см, довжина леза 8 см, ширина 2 см. На ножі виявлено нашарування рідини бурого кольору. Також в автомобілі виявлено мобільний телефон ZTE імеі НОМЕР_3 . Виявлені речі та змиви речовини бурого кольору вилучено (т. 2 а.с. 8-21).

16.08.2020 року слідчим оглянуто також особисті речі потерпілого ОСОБА_6 , зокрема, його телефон Моторола, а також штани та труси зі слідами бурого кольору (т. 2 а.с. 22-24).

За даними довідки КНП ХОР «Обласна клінічна травматологічна лікарня» № 3765 від 17.08.2020 року, ОСОБА_6 знаходився у цьому закладі з 15.08.2020 року з приводу проникаючого колото-різаного поранення шиї зліва, профузної кровотечі, геморагічного шоку 3 ступеня. Під час тимчасового доступу слідчим офіційно також отримано медичну картку потерпілого №3765 (т. 2 а.с. 25, 35-40).

Із виписки з історії його хвороби №16633 від 09.10.2020 КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. Мещанінова Харківської обласної ради» убачається проведення ОСОБА_6 операцій 10.09.2020 року та 24.09.2020 року (т. 2 а.с. 27).

Відповідно до наданих суду довідок та характеристики убачається, що ОСОБА_6 на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, згідно зі ст. 89 КК України не судимий, працював та характеризується виключно позитивно як морально стійкий, працьовитий, добросовісний працівник (т. 2 а.с. 28-34).

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 під присягою та з попередженням про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань показав, що обвинуваченого ОСОБА_4 знав давно. Вони проживали в одному районі, останній займався ремонтом автомобілів, мали з цього приводу із ним справи. 15.08.2020 року йому зателефонував ОСОБА_4 та призначив зустріч біля свого двору. Він приїхав туди у другій половині дня і очікував його на сидінні водія в своєму автомобілі ВАЗ НОМЕР_4 . Через деякий час ОСОБА_4 підійшов до нього ззаду і вдарив його ножем у ліву частину шиї зверху вниз, потім став наносити удари ножем в область обличчя (губ). Потерпілий захищався та підставив на рівні голови руку, тому наступний удар прийшовся йому в руку. При цьому намагався вийти з автомобіля, однак ОСОБА_4 , притримуючи двері, не давав йому це зробити та продовжував наносити йому удари ножем, від яких він оборонявся, в тому числі ногами, які висунув перед собою. При цьому відчув та побачив як в нього сильно потекла кров. Далі ОСОБА_4 відтягнув його вітчим. А він (потерпілий) завів автомобіль та одразу ж поїхав до лікарні, де його госпіталізували.

Під час допиту потерпілого судом були присутні обвинувачений, його захисник та мали змогу задавати питання та заявляти клопотання.

Під час слідчого експерименту 30.08.2020 року потерпілий ОСОБА_6 детально розповів та вказав на статистові механізм спричинення йому 15.08.2020 року 3-4 прямих ударів ножем в область шиї обвинуваченим ОСОБА_4 . В тому числі ударів в область губ, рук та ніг, якими потерпілий ОСОБА_6 захищався від обвинуваченого, коли той продовжував наносити йому цілеспрямовані удари в голову та намагався його вбити в автомобілі. Дії ОСОБА_4 припинились лише, коли його звідти почав відтягувати його вітчим. Після чого ОСОБА_6 затиснув шию, звідки фонтанувала кров, й поїхав до лікарні (т. 2 а.с. 41-46).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/1785-С/2020 від 10.09.2020 року, у ОСОБА_6 виявлено тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, у вигляді колото-різаного поранення шиї зліва з пошкодженням за ходом раневого каналу підщелепних судин та проникненням у ротову порожнину, яке супроводжувалось профузною кровотечею та розвитком геморагічного шоку ІІІ ступеня та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді колото-різаних ран верхньої губи справа, лівої кисті, нижніх кінцівок. Ці ушкодження виникли від дії гострого предмета з колюче-ріжучими властивостями і могли бути отримані 15.08.2020 року.

Показання ОСОБА_6 під час слідчого експерименту не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 47-48).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09/2101-С/2020 від 16.10.2020 року, виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли утворитись від дії клинка вилученого в нього з автомобіля чи подібного за характеристиками ножа (т. 2 а.с. 49-50).

При проведенні судово-дактилоскопічних експертиз № 10/1/1090СЕ-20 від 28.08.2020 року, № 10/1/1357СЕ-20 від 23.10.2020 року, вилученого з автомобіля ОСОБА_6 ножа виявлено два непридатні для ідентифікації сліди папілярних узорів та один придатний, залишений не ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 57-63, 96-102, 103-105).

З висновку судово-медичної (цитологічної) експертизи №15-12/818-С/2020 від 06.10.2020 року убачається, що на вилученому в автомобілі ОСОБА_6 ножі виявлено кров, яка може походити від нього. Домішок крові може походити й від ОСОБА_4 , у разі наявності в нього тілесних ушкоджень, що супроводжувались зовнішньою кровотечею (т. 2 а.с. 66-68).

За даними судово-медичних (імунологічних) експертиз № 14/607-С/20 від 17.09.2020 року, № 14/603-С/20 від 15.09.2020 року, № 14/604-С/20 від 15.09.2020 року, № 14/605-С/20 від 15.09.2020 року, № 14/606-С/20 від 15.09.2020 року :

- на вилучених у ОСОБА_6 спортивних брюках та трусах виявлена кров АВ (IV) властива йому самому. Проте не виключається можливості присутності і домішок крові ОСОБА_4 , у якого група кров А(II).

-на змивах з внутрішньої поверхні передніх правих дверей виявлена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_4 ;

-на змивах з зовнішньої та внутрішньої поверхні лівих (водійських) дверей та чохлі з водійського крісла автомобіля ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_5 виявлена кров людини, яка може походити від ОСОБА_6 , присутність домішок крові ОСОБА_4 теж не можна виключити (т. 2 а.с. 70-72, 74-75, 77-78, 80-81, 83-84, 106-110).

Під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_11 розповів слідчому, що коли підійшов до автомобіля, в якому на водійському сидінні знаходився ОСОБА_6 , останній вийшов з автомобіля, став перед ним і почав нецензурно ображати, після чого знову сів у автомобіль на сидіння водія. Тоді ОСОБА_11 схопив його лівою рукою за одяг в районі грудей і після цього нічого не пам`ятає.

Отямився лише, коли вітчим ОСОБА_7 відтягнув його до забору. В подальшому виявив у себе поранення правої кисті і кров в тому ж місці. У нього почалась паніка та він викликав собі швидку, яка надала першу медичну допомогу та доправила його до лікарні. Через деякий час до нього додому прибула поліція. До приїзду в ОСОБА_6 не було ніяких тілесних ушкоджень, як травмувався останній та як в нього виникла травма руки не пам`ятає. Тривалості конфлікту теж не пам`ятає, ножа в ОСОБА_6 не бачив (т. 2 а.с. 111-117).

Згідно з висновками судово-психіатричних експертиз № 476 від 12.10.2020 року та № 512 від 26.10.2020 року, ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованого йому кримінального правопорушення перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує ( т. 2 а.с. 115-133).

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що 15.08.2020 року приїхав додому на АДРЕСА_1 , приблизно о 10-12 годині та ліг відпочивати. Після обіду почув шум, крик та сигнал автомобіля. Коли вийшов на вулицю, побачив свого пасинка ОСОБА_4 біля автомобіля ВАЗ 21099 сріблястого кольору. В автомобілі напівсидячи знаходився чоловік кавказької зовнішності (потерпілий), який мав кров на тілі, махав ножем та відштовхував від себе ОСОБА_4 , який був поряд автомобіля та утримував ноги потерпілого. Між ними також була лайка. Свідок одразу схопив ОСОБА_4 ззаду та потягнув до себе в двір, після чого викликав поліцію. Потерпілий одразу поїхав звідти на своєму автомобілі. А він з ОСОБА_4 поїхали до лікарні, де в останнього виявили поріз правої кисті, рука була в крові. З того, що бачив, вважає, що з боку його пасинка ОСОБА_4 не було дій, спрямованих на позбавлення життя потерпілого.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що всередині серпня 2020 року вдень вона була на вилиці АДРЕСА_1 , де проживає. Бачила як потерпілий ОСОБА_6 під`їхав до вказаного будинку та сидів на водійському сидінні, тілесних ушкоджень не мав. Після чого до нього підійшов її сусід ОСОБА_4 та вони стали про щось розмовляти в такому ж положенні. Далі вона пішла звідти і лише увечері від працівників поліції дізналась про конфлікт.

Свідок ОСОБА_13 під присягою пояснила суду, що 15.08.2020 року її син ОСОБА_6 їздив у справах, а після обіду не брав слухавки. Приблизно о 18 годині слухавку підняла жінка та повідомила, що її син в реанімації без свідомості, у тяжкому стані. В подальшому син розповів їй, що зустрічався із ОСОБА_4 , який раптово став наносити йому удари ножем в голову та шию, від чого в нього сильно текла кров, при цьому ОСОБА_4 ще й притримував дверці та не давав йому вийти. Також їй відомо, що ОСОБА_4 зі своїм вітчимом приходили до сина в лікарню, просили вибачення. Ще ОСОБА_4 приходив і до неї та прохав пробачити за те, що бив ножем сина.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що працює лікарем хірургом у Харківській обласній травматологічній лікарні по вулиці Салтівське Шосе, 266В. 15.08.2020 року приблизно о 18 годині до лікарні поступив ОСОБА_6 у тяжкому стані з колото-різаною раною шиї, довжиною до 5 см. Мав гемологічний шок 3 ступня зі значною крововтратою. При такому пораненні людина може бути у свідомості до 60 хвилин.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом.

Суд при цьому перевірив версію захисту про те, що обвинувачений не мав умислу на вбивство потерпілого. Ця версія суперечить встановленим фактичним обставинам, спростовується показаннями потерпілого та свідків, протоколами слідчих експериментів і висновками експертиз, які в сукупності дають підстави вважати, що в цьому випадку обвинувачений діяв із прямим умислом на вбивство потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння , безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з ч. 2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча і свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Як убачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_6 саме внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 отримав ножові поранення життєво важливого органу шиї, внаслідок чого у нього розвинулась масована кровотеча, якої не міг не бачити обвинувачений ОСОБА_4 та продовжував наносити спрямовані в область голови потерпілого колюче-ріжучі удари ножем. Деякі удари дістались рук та ніг потерпілого, бо він захищався ним від ударів у життєво важливі органи.

Не з власної волі, а лише завдяки втручанню свідка ОСОБА_7 , коли потерпілий отримав тяжке поранення шиї, атака ОСОБА_4 була припинена. І ОСОБА_6 отримав можливість негайно дістатися до лікарні, де йому була надана медична допомога, проведено реанімаційні заходи, оперативні втручання та власне врятовано життя.

Отже обвинувачений діяв із прямим умислом на заподіяння смерті. Він не міг не усвідомлювати, що внаслідок таких його дій (спрямованих в область голови і шиї ударів ножем) з невідворотністю настає смерть потерпілого. В ситуації, що розглядається, смерть потерпілого не настала лише через випадковий збіг обставин, незалежно від волі обвинуваченого.

Ознак необхідної оборони чи перевищення її меж у діях ОСОБА_4 теж не встановлено.

З урахуванням роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», при розгляді справ даної категорії судам необхідно враховувати, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії судам необхідно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

З огляду на встановлені обставини справи, ОСОБА_4 сам підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та раптово завдав йому ударів в область шиї та кінцівок. Характер наявних у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень вочевидь не свідчить про загрозу його життю.

У той же час характер та локалізація тілесних ушкоджень ОСОБА_6 на зовнішніх поверхнях передпліччя та нижніх кінцівках свідчать, що саме він захищався від нападу та зазнав поранення шиї. При цьому перебував на водійському сидінні свого автомобіля, будучи обмеженим в активних рухах, характерних для нападу, навіть у напівлежачому положенні з виставленими уперед ногами, що притаманне захисту. ОСОБА_4 же стояв поряд його автомобіля та вчиняв активні насильницькі дії. Свідком припинено саме активні дії ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_6 поїхав до лікарні.

Відтак показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не бив ножем потерпілого, а останній міг сам собі спричинити поранення, дані в судовому засіданні суперечать зібраним у справі доказам, в тому числі його показанням під час проведеного з ним слідчого експерименту. Тоді він вказував, що взагалі не пам`ятає обставин заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, бо щойно почався з ним конфлікт у нього стався провал у пам`яті, а отямився лише тоді, коли вітчим його відтягнув до забору. Надані ж під час слідчого експерименту показання ОСОБА_6 щодо механізму отримання тілесних ушкоджень відповідають об`єктивним судово-медичним даним та взаємоузгоджуються з іншими доказами.

Отже підстав для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення на ч. 1 ст. 121, ст. 124, ст. 128 КК України не вбачається.

IV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я людини, проте не є завершеним, невідворотні наслідки не настали.

Враховуються судом і дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, має дитину, характеризується задовільно, ніде не працює, на обліках в психіатричному диспансері не перебуває, проте з жовтня 2014 року знаходиться на обліку в наркологічному диспансері з діагнозом F 10.2 (психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю).

Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Сукупність цих відомостей з конкретними обставинами кримінального правопорушення та даними про особу обвинуваченого дають підстави для висновку, що для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті.

V. ВИРІШЕННЯ ЦИВІЛЬНОГО ПОЗОВУ

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди в сумі 14960 грн та 350 000 грн моральної шкоди (т. 1 а.с. 20-32) підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

На підтвердження витрат на лікування ОСОБА_6 позивач надав чеки на загальну суму 14535 грн 30 коп., які засвідчують придбання ним медикаментів та виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3765 від 26.08.2020 року та №16633 від 09.10.2020 року (т. 1 а.с. 25-32). Ці витрати не суперечать відомостям висновку судово-медичної експертизи №09/1785-С-2020 від 10.09.2020 року щодо характеру, локалізації та ступеню тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, а також його історії хвороби, тому підлягають задоволенню.

Копії квитанцій банківської установи про перерахування коштів охоплюють відомості наявних чеків про придбання ліків, тому повторно враховуватись не можуть, відтак інша частина матеріальних витрат документально не підтверджена, тому задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню повністю, враховуючи глибину та тривалість душевних страждань позивача у зв`язку з фізичними та душевними стражданнями внаслідок спроби його вбивства, отримання тяжких та легких тілесних ушкоджень, приниження його честі й гідності, а також ділової репутації, неможливості продовжувати активне громадське життя, порушення стосунків з оточуючими, тривалу неможливість користуватись своїм транспортним засобом, який є речовим доказом у справі, наявністю шрамів, що викликають негативні естетичні враження, зокрема, у жінок, наявність поранень шиї, що не дає можливості звично харчуватись. Потерпілий тривалий час відчував болі та змушений був змінити місце роботи через неможливість великих навантажень.

Суд зазначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На думку суду, позивач поза всяким розумним сумнівом зазнав вкрай сильних та тривалих душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, результатом якої стало отримання ним тяжкої та тривалої шкоди здоров`ю, порушенні звичних життєвих умов та необхідності додаткових зусиль для організації свого життя. Відтак заявлена ним моральна шкода не є надмірною та не може розцінюватись як спроба протиправного збагачення.

VI. МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ СУДУ

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно залишити тримання під вартою з метою забезпечення виконання вироку до вступу його в законну силу і уникнення ризиків ухилення обвинуваченого від суду, продовження злочинної діяльності та ухилення від виконання процесуальних рішень, з огляду на викладені вище обставини справи.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 28.09.2020 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 14535 (чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн 30 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 7028 (сім тисяч двадцять вісім) грн 35 коп. витратна залучення експертів.

Арешт майна, накладений під час досудового розслідування скасувати.

Речові докази: змиви крові, сліди папілярних візерунків, пачку цигарок Мальборо, спортивні штани та труси знищити, автомобіль ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_1 повернути володільцю ОСОБА_6 , 6 компакт дисків з відеозаписами слідчих дій зберігати при справі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Октябрський районний суду м. Полтави, а обвинуваченим, який утримується під вартою, протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1