Справа № 331/3383/24
Провадження № 1-кп/331/523/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000490 від 09.05.2024 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, що має повну середню освіту, удови, що на утриманні має дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не працевлаштована, зареєстрованої та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

05 травня 2024 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, зі столу на кухні викрала належне ОСОБА_10 майно, а саме: мобільний телефон НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) 4/128 GB, вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/108-24/9128-ТВ складає 6556 гривень 48 копійок, з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє.

Після чого, ОСОБА_4 зникла з місця вчинення злочину разом із викраденим нею майном, який у подальшому розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 6556 гривень 48 копійок.

ІІ. Позиція потерпілої.

У судове засідання потерпіла не з`явилась, надала письмову заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, призначити покарання просила на розсуд суду, цивільний позов підтримала, просила його задовольнити. З огляду на те, що судом належним чином повідомлялась потерпіла про дату та час розгляду справи, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, суд вважає за можливе подальший розгляд кримінального провадження проводити без участі потерпілої.

ІІІ. Позиція сторони захисту.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, надала пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Щодо обставин вчинення правопорушення пояснила, що з потерпілою вони давно знайомі, тривалий час проживають у одному під`їзді. У той день потерпіла була у неї вдома, потім обвинувачена разом із потерпілою спустилися до квартири ОСОБА_10 . Коли потерпіла була у ванній кімнаті, обвинувачена взяла зі столу у кухні мобільний телефон потерпілої, вийшла із квартири і пішла у бік ринку. На ринку малознайомому хлопцю продала телефон за 500 грн. На грошові кошти купила продуктів, забрала із дому дітей та вони проїхали у село. Через декілька днів вона повернулася додому, і побачила співробітників поліції, яким в усьому зізналася. Розкаялася у вчиненому, вказала, що готова відшкодовувати потерпілій завдану матеріальну шкоду. Просила суворо не карати.

Захисник не заперечував винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, однак при призначенні покарання просив врахувати матеріали, що характеризують обвинувачену, те, що ОСОБА_4 є особою раніше не судимою, опинилась у скрутних життєвих обставинах, та просив призначити їй мінімальне покарання, передбачене санкцією статті та звільнити від призначеного покарання на підставі положень ст. 75 КК України.

IV. Дослідженні докази.

На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , думки обвинуваченої, яка повідомила, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченій обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачена також підтвердила, що їй зрозуміло, що вона обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинена в умовах воєнного стану, також підтвердила, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

За обставин, викладених у обвинувальному акті, зважаючи на той факт, що прокурор, захисник та обвинувачена, не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинувачену, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

V. Кваліфікація дій обвинуваченої за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

VІ. Призначення покарання.

Призначаючи покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка на обліках у лікаря нарколога не перебуває, на психіатричному обліку не перебуває. ОСОБА_4 має місце проживання та реєстрації, неодружена, має двох повнолітніх та двох неповнолітніх дітей, не працевлаштована, є не судимою особою.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченої ОСОБА_4 обставини, - щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 у обвинувальному акті не зазначені і під час розгляду кримінального провадження судом не встановлені.

У судових дебатах прокурор та сторона захисту вважали за можливе призначити покарання із звільненням від його відбування. Потерпіла у своїй заяві не наполягала на призначенні суворого покарання.

Санкцією частини четвертої ст. 185 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали, які характеризують обвинувачену, її ставлення до скоєного, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі, оскільки інших покарань санкцією вказаної норми не передбачено.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченої від відбування покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, той факт що обвинувачена раніше не судима, щиро розкаялась, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити її від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України. Разом із тим, вирішуючи питання щодо тривалості строку випробування, суд, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, вважає, що строк випробування може бути мінімальним.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІІ. Вирішення цивільного позову

Під час досудового розслідування потерпілою ОСОБА_10 було подано цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 7548 гривень. (сім тисяч п`ятсот сорок вісім 00 копійок).

Згідно норми ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій у результаті кримінального правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

До того ж ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Порядок відшкодування шкоди визначений ЦК України, відповідно до норми частини першої ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно дослідженого у судовому засіданні висновку експерта від 23.05.2024 року №СЕ-19/108-24/9128-ТВ, вартість викраденого мобільного телефону складає 6 556 грн. 48 коп. Інших доказів понесених витрат до цивільного позову потерпілою надано не було.

У зв`язку із тим, що судом встановлено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану, цивільний позов підлягає частковому задоволенню, у сумі вартості викраденого майна, яке встановлено проведеною експертизою.

VІІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні була проведена судово-товарознавча експертиза (висновок експерта №СЕ-19/108-24/9128-ТВ), вартість якої складає 757 грн. 28 коп., слід стягнути з обвинуваченої.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватою у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

-копію фіскального чеку , копію наліпки на телефон, DVD-R диск із записом камер відео спостереження ТОВ «Ломбард « Є гроші» за адресою АДРЕСА_3 , залишити у матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 23.02.2022, орган, що видав:2310,) на користь ОСОБА_10 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 6556 (дві шість тисяч п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 48 копійок.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № СЕ-19/108-24/9128-ТВ від 23.05.2024, у розмірі 757 (сімсот п`ятдесят сім) гривень 28 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1