Справа № 682/308/24
Провадження № 1-кп/682/43/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 23.01.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Великі Озера Дубровицького району Рівненської області, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, стрільця-снайпера гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

04 травня 2023 року згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_4 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України, після чого відправлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов?язки громадянина, він у порушення вимог ст. ст. 68, 92 Конституції України, п. п. 2, 5-1, 16-18 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», п. п. 1.10, 2.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 травня 2001 року № 1306 «Про Правила дорожнього руху», реалізуючи свій злочинний намір, направлений на підроблення посвідчення, яке видається установою, що має право видавати такі документи і який надає права використання його іншою особою, з метою використання вказаного посвідчення водія під час керування транспортним засобом, у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 18.09.2023, перебуваючи за місцем проживання своєї дівчини ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, використовуючи персональні дані про себе та власне фотозображення в електронній формі, за допомогою друкуючого пристрою, способом термодруку, виготовив підроблене посвідчення водія категорій «В», серії НОМЕР_2 від 18.09.2023 на власне ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке видавалося ТСЦ 8042, яке не відповідає аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, зокрема, за способом друку бланку посвідчення, який не використовується для виготовлення бланків встановленого зразка.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права з метою використання його підроблювачем, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст. 68, 92 Конституції України, п. п. 2, 5-1, 16-18 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», п. п. 1.10, 2.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 травня 2001 року № 1306 «Про Правила дорожнього руху», достовірно знаючи, що посвідчення водія категорій В1» серії НОМЕР_3 на гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у встановленому законом порядку він не отримував, з метою підтвердження права керування транспортним засобом ЗА3-DAEWOO», моделі «Т13110» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , 23 січня 2024 року о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на законну вимогу працівників служби реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пред?явив завідомо підроблений документ - посвідчення водія категорій «В» серії НОМЕР_5 на гр. ВХН 751394 на гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке видавалося ТСЦ 8042, не відповідає аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, зокрема, за способом друку бланку посвідчення, який не використовується для виготовлення бланків встановленого зразка.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив використання завідомо підробленого документа, тобто кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що 18.09.2023 року перебуваючи за місцем проживання своєї дівчини ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , у нього виник умисел виготовити посвідчення водія на своє ім"я. Використовуючи свої персональні дані, за допомогою принтера він виготовив підроблене посвідчення водія категорій «В», серії НОМЕР_2 від 18.09.2023 на власне ім?я ОСОБА_4 . 23 січня 2024 року о 14 годині 30 хвилин, під час керування транспортним засобом він був зупинений працівниками поліції. В ході перевірки документів він пред?явив підроблене ним посвідчення водія. Свою провину визнає в повному обсязі. Щиро розкаюється та просив суд суворо його не карати.

Учасники судового провадження не оспорювали обставини вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 358 КК України, а саме підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права з метою використання його підроблювачем, а також за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що у відповідності ч. 2 ст. 50 КК України, метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення.

При виборі обвинуваченому заходу примусу і порядку його відбування у відповідності до даної норми разом зі ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які, відповідно до положень КК України, в тому числі, ст.ст. 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотив і спосіб, обстановку і стадії вчинення злочину, тяжкость та наслідки, що настали.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (кримінальних проступків), дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий, є військовослужбовцем ЗСУ, його ставлення до вчинених кримінальних правопорушень, думку прокурора та захисника обвинуваченого. Також враховані обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому за вчинені ним кримінальні правопорушення покарання у вигляді штрафу, оскільки на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для попередження нових правопорушень.

Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_4 1514,56 грн. витрат на проведення судової технічної експертизи документів (висновок експерта № СЕ-19/123-23/1039-ДД від 26 січня 2024 року).

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,4 ст.358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 358 КК України - штраф в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень на користь держави;

- за ч.4 ст. 358 КК України штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень на користь держави;

На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 1514,56 грн. витрат на проведення судової технічної експертизи документів (висновок експерта № СЕ-19/123-23/1039-ДД від 26 січня 2024 року).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Славутського міськрайонного суду від 24.01.2024, на посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 18.09.2023, видане центром НОМЕР_6 на ім`я « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 18.09.2023, видане центром НОМЕР_6 на ім`я « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », знищити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до Хмельницького апеляційного суду, через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після судового засідання вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1