Справа № 461/5848/24
Провадження № 1-кс/461/4284/24
17.07.2024 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
Слідчий просить суд накласти арешт на вилучені 15.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.07.2024 за адресою: м. Львів, вул. Грабовського, 4 в ході проведення обшуку автомобіля марки «Renault», моделі «Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- мобільний телефон марки «Iphone» з силіконовим чохлом зеленого кольору;
- сім-карту мобільного оператора «lifecell» НОМЕР_3 , сім-карту мобільного оператора «Leyah» НОМЕР_4 ;
- два підсумка, ремінь, шкарпетки «ЗСУ», тактичний тримач.
Клопотання вмотивоване наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.06.2024, невстановлена особа, перебуваючи у с. Сокільники, Львівського району, Львівської області, із невстановленої зброї шляхом пострілу здійснила замах на вбивство ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у автомобілі марки BMW, X6, з д.н.з НОМЕР_5 .
Слідчий у клопотанні зазначає, що 15.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.07.2024, за адресою: м. Львів, вул. Грабовського, 4, слідчим СУ ГУНП у Львівській області проведено обшук автомобіля марки «Renault», моделі «Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено:
- мобільний телефон марки «Iphone» з силіконовим чохлом зеленого кольору, який поміщено в спецпакет ICR0024629;
- сім-карта мобільного оператора «lifecell» НОМЕР_3 , сім-карта мобільного оператора «Leyah» НОМЕР_4 , які поміщено в спецпакет ICR0024628;
- два підсумка, ремінь, шкарпетки «ЗСУ», тактичний тримач, які поміщено в спецпакет HYQ0058138.
15.07.2024 постановою слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП у Львівській області вилучені об`єкти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Слідчий стверджує, що, враховуючи вищевикладене та положення ч. 2 ст. 167 КПК України, є достатні підстави вважати, що вищевказані вилучені речі і документи підшукані, могли бути використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі його сліди.
Слідчий зазначає, що в органу досудового розслідування існує сукупність підстав вважати, що вищезазначені речі і предмети є речовими доказами, оскільки, після проведення їх дослідження та детального вивчення, шляхом оглядів та проведення відповідних експертиз, можуть підтверджуватись або спростовуватись обставини, що встановлюються під час цього або інших кримінальних проваджень, тобто вказане тимчасово вилучене майно відповідає критеріям визначеним в ст. 98 КПК України, а отже відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, на них може бути накладено арешт. Тому просить клопотання задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності.
ОСОБА_4 судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом скерування смс-повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку sms від 16.07.2024 року.
Перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 12.06.2024, невстановлена особа, перебуваючи у с. Сокільники, Львівського району, Львівської області, із невстановленої зброї шляхом пострілу здійснила замах на вбивство ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у автомобілі марки BMW, X6, з д.н.з НОМЕР_5 .
Встановлено, що 15.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим СУ ГУНП у Львівській області проведено обшук автомобіля марки «Renault», моделі «Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено:
- мобільний телефон марки «Iphone» з силіконовим чохлом зеленого кольору, який поміщено в спецпакет ICR0024629;
- сім-карта мобільного оператора «lifecell» НОМЕР_3 , сім-карта мобільного оператора «Leyah» НОМЕР_4 , які поміщено в спецпакет ICR0024628;
- два підсумка, ремінь, шкарпетки «ЗСУ», тактичний тримач, які поміщено в спецпакет HYQ0058138.
Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.
Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час обшуку майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яке має значення для цього кримінального провадження, і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.
На переконання слідчого судді, вимоги клопотання на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Зокрема, для всебічного, повного та об`єктивного розслідування даного кримінального правопорушення, по кримінальному провадження необхідно провести детальний огляд вилучених об`єктів.
Клопотання слідчого про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Підставами накладення арешту є необхідність проведення експертиз, тому необхідно забезпечити зберігання даних речових доказів шляхом накладання арешту.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись, на майно, яке було вилучене15.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 в ході проведення обшуку автомобіля марки «Renault», моделі «Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- мобільний телефон марки «Iphone» з силіконовим чохлом зеленого кольору;
- сім-карту мобільного оператора «lifecell» НОМЕР_3 , сім-карту мобільного оператора «Leyah» НОМЕР_4 ;
- два підсумка, ремінь, шкарпетки «ЗСУ», тактичний тримач.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1