Справа №587/1769/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/120/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 587/1769/21 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 13.09.2021 щодо повернення клопотання про звільнення від відбування покарання,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

У поданих апеляційних скаргах:

- захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та направити справу на новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду, оскільки суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не взяв до уваги положення ст. 80 КК щодо звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, всупереч ст. 539 КПК ухвалив рішення про повернення клопотання засудженого пов`язаного з виконання вироку, тоді як процесуальним законом не передбачене прийняття такого рішення за наслідками розгляду судом такого клопотання;

- засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, а справу направити на новий розгляд, оскільки висновок суду про повернення його клопотання є незаконним, так як 14.07.2006 в межах кримінального провадження за місцем вчинення злочину Сумський районний суд Сумської області як суд першої інстанції обирав йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, тому саме цей суд повинен розглядати його клопотання про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі через закінчення строку давності виконання обвинувального вироку.

31.08.2021 до Сумського районного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007, яке останній обґрунтував тим, що він відбув більше 18 років 8 місяців покарання у виді довічного позбавлення волі в умовах тримання максимального рівня безпеки, не перешкоджав порядку його виконання, не ухилявся від його відбування та не вчиняв будь-яких інших злочинів, а держава втратила право на виконання призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 13.09.2021 вказане клопотання було повернуте засудженому та роз`яснено право на звернення з відповідним клопотанням до Роменського міськрайонного суду Сумської області, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали вимоги апеляційних скарг, доводи прокурора ОСОБА_8 про часткове задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого та його захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК).

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Відповідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, а згідно ст. 539 КПК у разі необхідності вирішення питання, передбаченого, зокрема п. 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу, клопотання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання (п. 1 ч. 2) або до суду, який ухвалив вирок (п. 4 ч. 2).

Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно ст. 94 КПК; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення (ст. 370 КПК).

Тимчасово перебуваючи в Сумському СІЗО засуджений ОСОБА_7 звернувся до Сумського районного суду Сумської області із клопотанням про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Дійшовши висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 не відноситься до компетенції Сумського районного суду Сумської області, суд першої інстанції ухвалив рішення про повернення цього клопотання, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону, оскільки чинний КПК передбачає вичерпний перелік підстав для повернення скарг (заяв, клопотань) учасникам кримінального провадження, а саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора (ст. 304), апеляційної чи касаційної скарги (ст. 399, 429 КПК), а порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку визначений ст. 539 КПК, згідно ч. 3, 6-8 якої клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу і за наслідками його розгляду суд постановляє ухвалу, якою або задовольняє клопотання, або відмовляє у його задоволенні.

Оскільки КПК не передбачено можливості повернення клопотання при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироку, у тому числі і після початку їх розгляду по суті, то суд першої інстанції, повернувши клопотання засудженому, діяв не на підставі та не у спосіб, визначений процесуальним законом, чим істотно порушив вимоги КПК.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, ухвалу суду не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, оскільки судом першої інстанції було прийняте процесуальне рішення, яке не відповідає вимогам КПК.

Враховуючи специфіку допущених судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду і застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури (ст. 2 КПК), колегія суддів вважає за необхідне після скасування судового рішення постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_7 відмовити.

Так, вироком Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007 ОСОБА_7 був засуджений за п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 190, 70, 71 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього майна. Ухвалою Верховного Суду України від 16.10.2007 вказаний вирок Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007 відносно ОСОБА_7 залишений без змін.

Відповідно розпорядження вирок Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007 набрав законної сили 16.10.2007 та звернутий до виконання у встановлений кримінальним процесуальним законом спосіб, а засуджений тимчасово переведений до Сумського СІЗО для розгляду скарг і клопотань, поданих ним в порядку виконання вироку Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007, а також з інших підстав. При цьому згідно ст. 533 КПК вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України, а «виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави» (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 1-2 ст. 50 КК). При цьому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, крім іншого, в такі строки: 15 років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі (ст. 80 КК).

З огляду на викладене, відсутні законні підстави про звільнення засудженого від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, оскільки з дня набрання чинності обвинувальним вироком він був звернутий до виконання і виконується у передбачений кримінальним процесуальним законом строк і спосіб, що унеможливлює застосування до засудженого положень ст. 80 КК, тобто застосування давності.

Згідно приписів ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-IX від 18.10.2022 (набрав чинності 06.11.2022) були внесені зміни у ст. 81 («Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання») і 82 КК («Заміна покарання або його невідбутої частини більш м`яким»), яка визначили умови умовно-дострокового звільнення та заміни покарання або його невідбутої частини більш м`яким для осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КПК, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, і після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а згідно ч. 1, 3, 5 і 6 ст. 82 цього Кодексу покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінене судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання. До осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 КПК.

Таким чином, наразі в Україні визначено перспективи звільнення та можливість перегляду покарання у виді довічного позбавлення волі, що за наявності відповідного правового механізму може використати і засуджений ОСОБА_7 .

Керуючись 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 13.09.2021 відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4