Провадження № 1-кп/643/198/24
Справа № 554/8638/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001723 від 03.06.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який має неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше судимого:

- 17.11.1999 Київським районним судом м. Харкова, за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України, умовно з іспитовим строком на 2 роки, штраф у розмірі 100 гривень;

- 31.10.2001 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 08.05.2003 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.04.2003 звільненого з Харківського СІЗО (№27) умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 18 днів;

- 03.09.2004 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; 26.07.2005 звільненого з Олексіївської виправної колонії Харківської області (№25) у зв`язку із відбуттям строку покарання;

- 19.06.2006 Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 26.03.2008 на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 5 днів з Дергачівської виправної колонії Харківської області (№109);

- 25.12.2012 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, 19.03.2015 звільненого умовно-достроково з Балаклійської виправної колонії Харківської області на підставі постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 11.03.2015 року на невідбутий строк 10 місяців 30 днів;

- 05.09.2016 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, на підстав ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 3 роки;

- 20.12.2016 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 71 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі; 16.04.2019 звільненого з Харківської виправної колонії (№ 43) по відбуттю строку покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, який має малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не працюючого, раніше судимого:

- 16.11.2020 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 2 роки;

- 02.08.2023 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2022 приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись разом зі знайомим йому ОСОБА_6 , на ринку «Океан», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_4 . Між останніми виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 помітили у ОСОБА_4 у руках мобільний телефон, після чого у них виник спільний злочинний умисел на незаконне заволодіння телефоном ОСОБА_4 . Далі ОСОБА_4 пішов у подвір`я будинку АДРЕСА_4 , а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи умисно та узгоджено за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, за раптово виниклим спільним злочинним умислом, спрямованим на вчинення злочину з метою спільного незаконного збагачення, шляхом відкритого заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому, діючи повторно, в умовах воєнного стану, який продовжено відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/202, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підбігли до ОСОБА_4 та почали наносити удари руками по обличчю ОСОБА_4 . Після ОСОБА_5 схопив ОСОБА_4 за шию, від чого вони разом впали на землю, у цей момент ОСОБА_6 з кишені куртки ОСОБА_4 , що була вдягнута на ньому, відкрито заволодів мобільним телефоном ТМ «Хіаоmі Redmi 6А» 2GB RAM 32 GB ROM, у корпусі чорного кольору, іmеі 1: НОМЕР_1 іmеі 2: НОМЕР_2 вартістю згідно з висновком експерта - 1652 гривні, який належить ОСОБА_4 . Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1652 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України не визнав та пояснив, що 01.06.2022 вранці приблизно о 10-00год, він з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 зустрілися на вулиці та пішли гуляти у бік магазину «Океан». Коли вони проходили повз розбитих після вибухів кіосків на ринку «Океан», то звернули увагу на чоловіка ОСОБА_4 , який лазив по магазинам та збирав товар (горіхи, чіпси та інше), мародерив. Вони представились йому теробороною, спитали що тут робить, та повідомили, що будуть викликати поліцію. ОСОБА_4 в цей момент розмовляв по телефону, сенсорному, чорного кольору. Він взяв у потерпілого слухавку телефону, щоб перевірити з ким потерпілий розмовляє. Йому відповіла жінка, яка представилась дружиною ОСОБА_4 . Він їй повідомив, що зараз викличе поліцію та її чоловіка заберуть, так як він краде у розбитих магазинах. Після чого повернув телефон ОСОБА_4 Потерпілий ще поговорив по телефону, та поклав його кудись, куди саме не пам`ятає. Після чого ОСОБА_4 пішов через дорогу від них та почав нецензурно виражатися в їх бік та ображати. Між ними сталася словесна перепалка. Вони пішли в бік потерпілого, перейшли через дорогу, а останній почав від них відходити, зайшов за магазин «Єва», а потім вийшов звідти з поліном, почав махати ним в їх бік, попав ОСОБА_5 по рукам по ліктям. В цей час ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_4 один раз кулаком по голові в обличчя, від чого останній присів, а потім встав та побіг від них у бік вул. Бучми. Він в цей час стояв позаду ОСОБА_5 на відстані декілька кроків. Далі, він з ОСОБА_5 пішли в бік ОСОБА_11 , яка весь цей час знаходилась позаду них, на іншій сторін дороги, та побачили телефон, сенсорний, чорного кольору, який лежав на землі в двох метрах від магазинів поблизу дороги. ОСОБА_5 підняв телефон, який був заблокований. Хтось із них, чи ОСОБА_5 чи ОСОБА_11 поклали телефон у сумку і вони пішли далі гуляти по району по вул. Гвардійців-Широнінців. Приблизно через 15-20 хвилин ОСОБА_5 з ОСОБА_11 пішли в один бік, а він пішов додому. Після цієї події вони більше не зустрічалися. Зустрілися вже у поліції приблизно через три тижня. У поліції він вже дізнався, що знайдений ними телефон, ОСОБА_5 з ОСОБА_11 продали за тисячу гривень. Зазначив, що він ОСОБА_4 тілесні ушкодження не наносив. Вони з ОСОБА_5 не перебували у змові щодо вчинення злочину та умислу на здійснення грабежу не було. У стані алкогольного сп`яніння він не перебував.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України не визнав та пояснив, що 01.06.2022 о 09-00 годині, вони з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 зустрілися на Салтівці. Пішли втрьох у бік магазину «Океан» до ринку, де побачили потерпілого ОСОБА_4 , який лазив по розбитому вибухами кіоску, мародерив. Вони спитали у потерпілого, що він там робить, на що останній в грубій формі відповів, що це не їх справа. У них виник словесний конфлікт, потерпілий ображав їх та вони в бік один одного висловлювалися нецензурною лайкою. Далі потерпілий перейшов через дорогу та пішов в бік магазину «Єва», він пішов за потерпілим, наздогнав його, та вдарив його по голові в обличчя. Хотів схватити потерпілого за шию, однак у нього не вийшло. Потерпілий за нього зачепився, від чого вони вдвох впали на землю. Де в цей момент знаходились ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , він не бачив. Далі ОСОБА_4 пішов з місця події, а він підійшов до ОСОБА_11 де в цей момент був ОСОБА_6 він не бачив. ОСОБА_6 він вже зустрів через дорогу та вони пішли в бік вулиці Блюхера. Мобільний телефон, який він продав ОСОБА_12 дав йому ОСОБА_6 . Після бійки з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 спитав чи знає він кому можна продати цей телефон. Він не цікавився у ОСОБА_6 звідки у нього телефон. Далі вони пішли втрьох до ОСОБА_12 , щоб продати йому телефон. Біля під`їзду будинку, де проживає ОСОБА_12 , він взяв телефон, який продав останньому за тисячу гривень. Коли вийшов з під`їзду, побачив лише ОСОБА_11 , яка повідомила, що ОСОБА_6 відійшов та повернеться приблизно через 15-20 хвилин. Вони почекали, однак ОСОБА_6 так і не повернувся. Після чого він із ОСОБА_11 пішли у бік вул. Блюхера. Гроші від продажу телефону в розмірі 500грн. вони з ОСОБА_11 витратили на продукти, а іншу частину в розмірі 500грн залишили ОСОБА_6 . Зазначив, що він не чув як ОСОБА_6 представлявся ОСОБА_4 теробороною та не бачив як ОСОБА_6 розмовляв по телефону потерпілого. ОСОБА_6 не наносив потерпілому удари. В той день вони не вживали алкогольні напої. З ОСОБА_11 у них конфліктів не було, однак вважає, що у неї є причини обумовлювати його та ОСОБА_6 , оскільки це в її інтересах.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого їм злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, їх вина підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, які безпосередньо були досліджені в судовому засіданні та які в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що він 01.06.2022, вранці, точного часу не пам`ятає, приїхав у Харків подивитися чи цілі його квартири після вибухів. Коли він проходив повз магазина «Океан» по вул. Гвардійців-Широнінців, він розмовляв по телефону з дружиною. До нього підійшли два раніше незнайомих чоловіки та жінка з питанням, що він тут робить, чи не збирається він мародерити, з ким розмовляє по телефону, і сказали що зараз викличуть поліцію. На що, він повідомив що нічого красти не збирається та розмовляє по телефону з дружиною. Сварки між ними не було. Один із цих чоловіків, забрав у нього телефон, поговорив з його дружиною та повернув йому телефон. Після чого він пішов далі до свого будинку за адресою: АДРЕСА_5 . Через 5-10 хвилин, у дворі будинку по вул. Бучми, номер будинку не пам`ятає, ці ж чоловіки, як йому стало відомо, обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 його наздогнали та нанесли удар по голові, у нього була розбита губа. Після удару, у нього хтось повис на плечах, шиї, від чого він впав на землю на правий бік лицем вниз, більше ударів ніхто не наносив. Він намагався підвестися, однак його тримали. Жінка, яка була з ними стояла у стороні. Потім вони почали швидко уходити, а він піднявся та виявив, що у нього вкрали з кишені куртки мобільний телефон Хіаоmі Redmi. Він намагався їх наздогнати, та прохав їх повернути телефон, однак вони втекли. Хто саме його вдарив та хто із них вкрав телефон він не бачив, оскільки лежав лицем вниз. Обвинувачені були в стані алкогольного сп`яніння, він чув від них запах алкоголю. Мобільний телефон йому повернув слідчий.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона знайома із обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . У червні 2022 року, точної дати не пам`ятає, вона разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 йшли на купель, вони були в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в той день утрьох вживали алкоголь. На ринку біля магазину «Океан» вони зустріли незнайомого чоловіка потерпілого ОСОБА_4 , думали що він мародер. Потерпілий розмовляв по телефону із дружиною. Потім ОСОБА_4 пішов далі, перейшов дорогу, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішли за потерпілим, а вона йшла за ними на відстані. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наздогнали потерпілого та почали останньому наносити удари руками. У цій бійці вони то падали на землю, то підіймалися. Потім потерпілий залишився на землі, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішли з місця події, а вона їх наздогнала. ОСОБА_6 показав їй сенсорний телефон, якого до цієї події у нього не було і звідки він у нього з`явився, вона не цікавилась. Чому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішли за потерпілим вона не знала. Хто саме забрав телефон у потерпілого вона не бачила. Вони хотіли продати телефон в ломбард, однак ОСОБА_5 сказав, що у нього є знайомий якому можна продати телефон. ОСОБА_5 взяв телефон та пішов до знайомого, якому продав його, за яку суму не сказав, їй кошти не давав. Конфлікту з потерпілим у них не було. Працівники поліції на неї не тиснули.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що потерпілий ОСОБА_4 є її чоловіком, обвинувачених вона не знає. 01.06.2022 її чоловік ОСОБА_4 поїхав додому у Харків на Салтівку . Коли він розмовляв з нею по телефону, вона почула сторонні розмови. Спитала у ОСОБА_4 , що відбувається, та попрохала дати телефон тому хто затримав чоловіка, та повідомила цій особі, що вона дружина та щоб її чоловіка відпустили. Після цього чоловік пішов далі через дорогу, та вона почала чути шурхіт та шум. Вона весь цей час телефон не вимикала, чула кроки та звук застібки. Через декілька хвилин їй зателефонував перехожий, який повідомив що у її чоловіка вкрали телефон. Вона на наступний день приїхала у Харків, та побачила, що у чоловіка опухла рука та розбита губа.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він знайомий з ОСОБА_5 , вони живуть на одному районі, ОСОБА_6 він не знає. У 2022 році, вранці, точної дати та часу не пам`ятає, до нього додому прийшов ОСОБА_5 із незнайомою йому дівчиною, та запропонував купити у нього телефон Редмі, колір не пам`ятає. Він придбав цей телефон за 300-400 гривень., а потім перепродав його ОСОБА_15 за тисячу гривень. Уточнив, що ОСОБА_5 повідомив йому, що цей телефон належить дівчині.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що з обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він не знайомий. У травні-червні 2022 року, точної дати не пам`ятає, він придбав у ОСОБА_12 , мобільний телефон, сенсорний, чорного кольору. Хотів придбати його за тисячу гривень, але гроші так і не віддав. ОСОБА_12 дав йому покористуватися телефоном, так як у нього свого не було. Він придбав сім-картку та користувався цим телефоном день чи два дні. Одного разу він у стані алкогольного сп`яніння заснув на лавочці. Прокинувся вранці, його забрала швидка допомога, поклали у лікарню. Де подівся телефон він не знає. У поліції його допитували з приводу цього телефону, та як він до нього потрапив.

Згідно з КПК України, дослідження показань свідків здійснюється у відповідності із такою засадою кримінального провадження як безпосередність дослідження показань, передбаченою п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України. Зміст цієї засади розкривається у ст. 23, ч. 4, ст. 95 КПК України. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК України. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом ст. 23 КПК України.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

З викладеного вбачається, що КПК України передбачає заборону суду використовувати показання свідка, які були надані слідчому та водночас встановлює для останнього обв`язок забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення.

Разом з тим, суд зазначає, що суд має з`ясувати, чи поширюється така заборона на випадки, коли забезпечити присутність свідка під час судового розгляду неможливо з об`єктивних причин, зокрема, у випадку раптової загибелі свідка, який раніше надав свої показання слідчому або прокурору під час досудового розслідування і ці показання лягли в основу висунутого обвинувачення, оскільки має місце так звана оціночна прогалина законодавства, усунення якої потребує не лише формального сприйняття змісту правових норм, передбачених ст.23, ч.4 ст. 95, 225 КПК України, а і їх тлумачення.

Видається очевидним, що, встановлюючи у другому реченні ч. 4 ст. 95 КПК України заборону щодо використання позасудових показань свідків та водночас, покладаючи у ст. 23 КПК України на сторону обвинувачення обов`язок щодо забезпечення присутності під час судового розгляду заявлених свідків, законодавець не враховував випадків об`єктивної неможливості виконання останнього, внаслідок смерті свідка. Зворотній підхід до розуміння зазначених норм указував би на те, що на сторону обвинувачення покладається обов`язок забезпечити присутність під час судового розгляду навіть померлих свідків обвинувачення.

Відповідно допитати свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні не має можливим у зв`язку зі смертю останнього, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_16 . З огляду на це, протокол його допиту був оголошений в судовому засіданні судом, досліджений та долучений до матеріалів кримінального провадження, оскільки враховуючи фактичні обставини неможливості безпосередньо допитати свідка у даному разі засаді безпосередності дослідження доказів, як і будь - якій іншій загальній засаді може бути притаманна певна гнучкість. Тобто, принцип безпосередності дослідження доказів може зазнавати певних легітимних обмежень, які не можна вважати порушенням цього принципу.

З огляду на це, суд зазначає, що у випадках, коли положення КПК України неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу та ч. 6 ст. 9 КПК України. До таких засад, зокрема належить законність, що передбачає необхідність застосовувати кримінальне процесуальне законодавство України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, а саме рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахірі проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), а також у рішенні «Чайковський проти України» суд зазначив, що визнаючи покази свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні допустимими як докази суд повинен розглянути: 1) чи були достатні підстави неявки свідка та, відповідно, допустимості неперевірених показань свідка, який не з`явився у судове засідання, як доказу; 2) чи були докази, отримані від свідка, який не з`явився у судове засідання, єдиною та вирішальною підставою для засудження підсудного; 3) чи мали місце достатні урівноважуючі фактори, зокрема, надійні процесуальні гарантії, здатні компенсувати недоліки, з якими стикнулася сторона захисту у зв`язку з допустимістю неперевірених доказів, і забезпечити загальну справедливість судового розгляду. Навіть за відсутності достатніх підстав неявки свідка у судове засідання суд все одно має з`ясувати, чи були показання свідка єдиним або вирішальним доказом для засудження заявника, та чи були наявні достатні урівноважуючі фактори, здатні забезпечити справедливу належну та чітку оцінку достовірності такого доказу.

Суд зазначає, що надані прокурором письмові показання свідка ОСОБА_16 були отримані у порядку, встановленому КПК під час допиту останнього як свідка. При цьому судом не встановлено даних, які б вказували на те, що ці показання були отримані з порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Неможливість здійснення допиту свідка ОСОБА_16 виникає у зв`язку із смертю останнього.

Відповідно з дослідженого протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 24.06.2022 вбачається, що приблизно о 15.06.2022 о 22-00год, свідок ОСОБА_16 знаходився неподалік від будинку АДРЕСА_6 . Вій йшов додому, неподалік від одного з під`їздів вказаного будинку він побачив чоловіка (якого раніше бачив у себе на районі) ім`я не пам`ятає, він займався жебракуванням постійно був випивший, та вживав наркотичні засоби, постійного місця мешкання не мав, який сидів на лавочці та палив цигарки. Він підійшов до нього та попросив пригостити цигаркою, у розмові з ним він побачив що цей чоловік перебуває у стані сильного алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Чоловік протягнув йому пачку цигарок, у цей час поруч з ним він побачив мобільний телефон, сенсорний, чорного кольору. У цей час він вирішив забрати його собі, розуміючи що цей чоловік скоріш за все здійснив його крадіжку, і телефон навряд чи міг належати останньому. Поспілкувавшись з чоловіком декілька хвилин, він непомітно для нього поклав цей телефон собі у кишеню, та пішов додому. Наступного дня ОСОБА_16 зайшов у гості до своїх знайомих, який знає давно, а саме ОСОБА_17 та її співмешканця ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_7 . Він розповів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 звідки у нього цей телефон, та показав їм його. Після чого вони вирішили усі разом піти до ломбарду «Скарбниця», що знаходиться неподалік від Станції метро «Студентська». Там, ОСОБА_19 під свій паспорт спробувала здати до ломбарду цей мобільний телефон Xiaomi Redmi 6A чорного кольору, сенсорний, через те, що на вказаному мобільному телефоні було ушкоджено дисплей, ломбард відмовився брати його. Після цього, вони вирішили закласти до ломбарду мобільний телефон ОСОБА_19, а цей телефон вона забрала собі у користування. За її мобільний вони отримали 900 грн. Вказані гроші вони потратили на власні потреби у трьох. А мобільний телефон Xiaomi Redmi 6A чорного кольору, сенсорний залишився у ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що обвинуваченого ОСОБА_5 вона знає, вони живуть неподалік один від одного, з обвинуваченим ОСОБА_6 та з потерпілим вона не знайома. Її знайомий ОСОБА_16 взимку приніс їй телефон Редмі, чорного кольору, коли саме це було вона не пам`ятає. Телефон був темного кольору, сенсорний, трішки був побитий. Вона поставила у телефон свою сім-картку та один чи два дні користувалася ним, а потім робітники поліції вилучити у неї цей телефон. Свій телефон вона здала у ломбард. Уточнила, що ОСОБА_16 дав їй телефон у користування, та сказав що цей телефон забрав у якогось чоловіка, котрий лежав на лавці. Підпис у протоколі огляду місця події від 24.06.2022 схожий на її, але вона не впевнена. Телефон працівники поліції вилучили на вулиці біля під`їзду по АДРЕСА_8 , понятих при вилученні телефону не було. Вона підписувала якісь документи, що саме не читала.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також із потерпілим ОСОБА_4 не знайома. Влітку 2022 року, вдень, точної дати та часу не пам`ятає, вона перебувала у районному відділі поліції з матір`ю ОСОБА_23 , вони писали заяву про вчинення злочину, а саме щодо викрадення телефону у мами. Їм запропонували бути понятими, на що вони погодилися. В її присутності та в присутності другого понятого ОСОБА_23 у приміщенні поліції на вул. Халтуріна, у жінки вилучили телефон, який саме не пам`ятає. Телефон поклали у конверт, який вони підписали. Також вона підписала протокол, в якому слідчий описав подію яка відбулася. Жінка, у якої вилучали телефон була спокійна, не збентежена, з темним волоссям.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також із потерпілим ОСОБА_4 не знайома. Влітку 2022 року, точної дати не пам`ятає, у неї вкрали телефон та вона разом з дочкою ОСОБА_22 перебували у Харківському районному управлінні поліції №2 з цього приводу, писали заяву про викрадення телефону. У кабінеті також знаходилась жінка, середньої статури, з темним волоссям. Їм запропонували бути понятими, на що вони погодилися. Повідомили, що ця жінка причетна до крадіжки іншого телефону, на що ця жінка сказала, що вона не крала телефон. Чи тримала телефон ця жінка при собі не пам`ятає. Телефон, який вилучили у жінки вона бачила, але не близько, який саме це був телефон не пам`ятає. Слідчий тримав цей телефон у руках. Працівники поліції давали їй читати документи, вона щось підписувала. Про події які відбулися у поліції 2022 році вона погано пам`ятає? оскільки пройшло вже півтора роки.

Під час судового розгляду прокурор відмовилась від допиту свідка ОСОБА_24 . Інші учасники судового провадження проти цього не заперечували та така відмова була прийнята судом.

Окрім показань допитаних потерпілого та свідків події, письмових показань свідка ОСОБА_16 судом досліджено письмові та речові докази по кримінальному провадженню, якими підтверджується винність обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення:

- витяг з ЄРДР №0001723 від 03.06.2022, щодо реєстрації кримінального провадження за фактом відкритого заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_4 01.06.2022 із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою, в умовах воєнного стану.

- рапорт ХРУП №2 ГУНП в Харківській області від 01.06.2022, відповідно до якого 01.06.2022 о 09год.40хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.06.2022 о 09:37 за адресою: АДРЕСА_4 до заявника ОСОБА_25 звернувся про допомогу чоловік ОСОБА_4 , повідомив, що 5 хвилин тому його побили троє невідомих приблизно по 25 років, забрали телефон (модель точно не пам`ятає, чорного кольору), побігли у бік розбитого АТБ, були вдягнені у спортивних штанах, футболках і светрах.

- протокол огляду місця події від 24.06.2022, відповідно до якого місцем проведення огляду є приміщення службового кабінету НОМЕР_4 ХРУП №2 за адресою: АДРЕСА_9 . Де у присутності двох понятих: ОСОБА_22 та ОСОБА_23 - ОСОБА_17 добровільно видала слідчому мобільний телефон Xiaomi Redmi 6A, imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 , чорного кольору, сенсорний (з ушкодженням) на екрані, с задньої його частини у лівому куті знаходиться камера овальної форми, з сім-картами операторів МТС, Life, та картою пам`яті. Вказаний мобільний телефон поміщено до спеціального паперового конверту з підписами слідчого, понятих та учасників;

- протокол огляду речей від 24.06.2022 та фототаблицею до нього, а саме мобільного телефону Xiaomi Redmi 6A, у корпусі чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 . На екрані телефону, а саме на склі, виявлено пошкодження у вигляді тріщини від центру знизу до лівого верхнього кута. На задній частині корпусу телефону, у верхньому лівому куті знаходиться об`єктив із вспишкою. Внизу посередні, ближче до нижнього краю напис «Made in China Model: М1804С3сG Xiaomi Communications Co.,Ltd. Designed by xiaomi». При ввімкнені мобільного телефону на робочому столі виявлено фото жінки, зі спини, із чорним волоссям, яка годує голубів. При відкритті книги викликів телефону виявлено ряд телефонних дзвінків, починаючи з 23-30 години 14.06.2022, на номер телефону НОМЕР_3 . Та інші виклики згідно фототаблиці. У фотогалереї перше фото від 14.06.2022 на якому зображено скрін шот сторінки Google. А саме « ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Інші фото не мають суттєвого значення для проведення подальшого досудового розслідування;

- речовий доказ, а саме мобільний телефон Xiaomi Redmi 6A, у корпусі чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 , вилучений у ОСОБА_21 , який належить потерпілому ОСОБА_4 , та який досліджений в судовому засіданні;

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 24.06.2022, відповідно до якої, мобільний телефон Xiaomi Redmi 6A, у корпусі чорного кольору, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001723 та повернуто власнику під зберігальну розписку;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та довідка до нього від 28.06.2022, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_4 серед пред`явлених осіб для впізнання, впізнав особу на фото №3 ОСОБА_5 , який 01.06.2022 наносив удари та заволодів мобільним телефоном;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та довідка до нього від 28.06.2022, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_4 серед пред`явлених осіб для впізнання, впізнав особу на фото №1 ОСОБА_6 , який 01.06.2022 заволодів мобільним телефоном та наніс тілесні ушкодження;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та довідка до нього від 28.06.2022, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_4 серед пред`явлених осіб для впізнання, впізнав особу на фото №3 ОСОБА_11 , яка 01.06.2022 знаходилась поруч з двома чоловіками, у той час коли вони били його та заволоділи телефоном;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та довідка до нього від 28.06.2022, відповідно до якого, свідок ОСОБА_12 серед пред`явлених осіб для впізнання, впізнав особу на фото №3 ОСОБА_5 , який на початку червня цього року приблизно 1-2 числа прийшов до нього додому та продав йому мобільний телефон;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та довідка до нього від 28.06.2022, відповідно до якого, свідок ОСОБА_24 , серед пред`явлених осіб для впізнання, впізнав особу на фото №3 ОСОБА_5 , якого він бачив біля супермаркету Класс та зі слів ОСОБА_27 , саме в нього він купив телефон;

- висновок експертизи за результатами товарознавчої експертизи №27/06-2022 від 29.06.2022, відповідно до якого вартість мобільного телефону Xiaomi Redmi 6A станом на 01.06.2022 з урахуванням фізичного зносу складала 1652 грн 00коп.

Під час розгляду кримінального провадження, сторони не висловлювали заперечень щодо визначеної експертом вартості викраденого телефону.

Відповідно до ст.89 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Приписами ст. 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частиною 1 ст. 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Частиною 2 ст. 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Докази на підтвердження винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, допустимості, достовірності та достатності і у своїй сукупності доводять винуватість останніх поза розумним сумнівом.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_11 чітко вказали на обвинувачених, як на осіб, які вчинили вищезазначений злочин відносно потерпілого ОСОБА_4 . Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_21 підтвердили обставини, продажу ОСОБА_5 викраденого телефону, який належить потерпілому та ланцюг подальшого його передання останньому користувачу ОСОБА_21 , у якої телефон був вилучений.

З приводу розбіжностей у показаннях свідків та потерпілого, наданих під час їх безпосереднього допиту в суді про які вказувала сторона захисту, а саме, щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та коли і кому в подальшому був переданий викрадений телефон, то суд зазначає, що допит таких свідків здійснювався з приводу подій, які відбувались з плином тривалого часу, а тому наявність певних розбіжностей, щодо незначних деталей, яких допустились свідки та потерпілий, пояснюється об`єктивними особливостями пам`яті людини та її сприйняття тих чи інших життєвих подій. Зазначені неточності в показаннях можуть бути обумовлені особливостями сприйняття та відтворення особою певної інформації, плином часу після події злочину та допиту в судовому засіданні, а також стресовою ситуацією і швидкоплинністю подій для самого потерпілого.

Загалом, наведені захистом розбіжності чи суперечності не вказують на недостовірність показань свідків та потерпілого щодо основних фактів та обставин, які мають значення для цього кримінального провадження та не свідчать про наявність підстав для визнання їх недостовірними, оскільки такі розбіжності не є суттєвими і не впливають на достовірність змісту цих показань щодо обставин, які підлягають доказуванню в межах даного кримінального провадження.

Доводи обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо непричетності до кримінального правопорушення, яке мало місце 01.06.2022 за фактом грабежу поєднаного з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я відносно потерпілого ОСОБА_4 та щодо відсутності в їх діях умислу на скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суд розцінює їх як спосіб захисту обвинувачених, вважає їх такими, що надані обвинуваченими з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Так, покази обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спростовуються здобутими вищезазначеними доказами у кримінальному провадженні у їх сукупності, у тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_4 та свідків, протоколами слідчих дій, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, отримані у передбаченому КПК України порядку, узгоджуються між собою, повно відтворюють та підтверджують обставини вчинення обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочину відносно ОСОБА_4 , які діяли узгоджено між собою.

Доводи обвинувачених про те, що вони не перебували у стані алкогольного сп`яніння, суд не приймає до уваги, оскільки є безпідставними та спростовуються показами потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_11 .

Суд наголошує, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають, необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК, що узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2020 року, справа № 643/20474/15-к.

До показів свідка ОСОБА_21 в частині часу та місця вилучення у неї мобільного телефону, який належить ОСОБА_4 суд відноситься критично, оскільки в судовому засіданні допитані в якості свідків поняті, які були запрошені слідчим під час вилучення мобільного телефону - ОСОБА_22 та ОСОБА_23 вказали про те, що телефон було вилучено влітку 2022 у приміщенні ХРУП №2.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_5 на ст. 296 КК України (хуліганство), не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах.

Так, кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінальним процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин:1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Системний аналіз суспільно небезпечного діяння, вчинених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме: сукупність юридичних ознак, що визначають їх як конкретні злочини, дають підстави вважати, що в діях обвинувачених наявні усі елементи складу злочину, що їм інкримінують.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були узгодженими, послідовними та конклюдентними, направленими на відкрите заволодіння майном потерпілого.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого їм діяння та кваліфікує їх дії за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий, не працює, не одружений, має неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліках у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий, не працює, розлучений, має малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на обліках у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд визнає скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно класифікації кримінальних правопорушень, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочин, який відноситься до категорії тяжких.

При обранні виду та міри покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення яке є тяжким, дані, які характеризують їх особи вказані вище, які раніше неодноразово судимі, у тому числі за умисні корисливі злочини, знов вчинили умисний злочин, що свідчить о стійкій злочинній спрямованості особистості обвинувачених, відсутність обставин, які пом`якшують та наявність обставин, які обтяжують їх покарання, а також ставлення їх до скоєного, при цьому суд враховує і суб`єктивне ставлення обвинувачених до вчиненого, відсутність критики до своєї протиправної поведінки та приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинувачених не можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити їм покарання в межах санкції ч.4 ст.186 КК України.

Крім того, згідно з вимогами ст. 70 ч. 4 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 був раніше засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі.

Після постановлення вироку Київським районним судом м. Харкова від 02.08.2023, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 винний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, вчиненого до постановлення зазначеного вироку.

Зважаючи на викладене, суд приходить висновку, що на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, при призначенні покарання ОСОБА_6 підлягає поглиненню більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, менш суворе покарання, призначене за вироком Київського районного суду м. Харкова від 02.08.2023.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слід залишити без змін до набрання вироку законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 29 червня 2022 року.

Зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 29 червня 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання законної сили вироком, залишити раніше обрану - тримання під вартою.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 02.08.2023, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з 29 червня 2022 року.

Зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 29 червня 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зарахувати у строк покарання ОСОБА_6 - покарання, відбуте частково за вироком Київського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 з 29 червня 2022року по 07 травня 2024 року включно.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання законної сили вироком, залишити раніше обрану - тримання під вартою.

Речовий доказ: мобільний телефон ТМ «Хіаоmі Redmi 6А» у корпусі чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити у власності останнього.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя - ОСОБА_1