Справа № 163/767/24 Провадження №11-сс/802/171/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),

дізнавача - ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Старший дізнавач сектору дізнання відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000089.

Своє клопотання старший дізнавач мотивує тим, що в ЄРДР внесено відомості по факту виявлення ОСОБА_8 , який за допомогою сіток виловлював рибу на озері «Острів`янське», яке знаходиться на території ПЗФ Шацького НПП Ковельського району Волинської області, що мало місце близько 14:40 години 28 березня 2024 року.

28 березня 2024 року в ході проведення огляду місця події, що мав місце на відкритій місцевості за межами населеного пункту села Острів?я Ковельського району Волинської області з географічними координатами 51.543796, 23.774220 в лісовому масиві Шацького Національного природного парку в ОСОБА_8 було виявлено та вилучено 32 одиниці риби різного виду, три рибацькі сітки, мобільний телефон, рибацький костюм зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, мотоцикл.

На думку старшого дізнавача вилучене майно має силу речових доказів, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, тому вимагають свого збереження шляхом накладення арешту з метою запобігання можливості його знищення, псування, а неприйняття такого рішення унеможливить виконання завдань кримінального провадження, встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року вказане клопотання задоволено частково.

Накладено арешт на вилучене 28 березня 2024 року під час огляду місця події майно: рибу виду «Карась» у кількості 10 одиниць; рибу виду «Щука» у кількості 1 одиниці; рибу виду «Окунь» у кількості 6 одиниць; рибу виду «Плітка» у кількості 10 одиниць; рибу виду «Плоскирка» у кількості 4 одиниць; рибу виду «Краснопірка» у кількості 1 одиниці; рибу виду «Сомик Канадський» загальною вагою 5,160 кг.; одностінну сітку виготовлену з волосінні довжиною 55 метрів, висотою 140 см., зеленого кольору, розміром вічка 22х22 мм.; одностінну сітку виготовлену з волосінні довжиною 55 метрів, висотою 120 см., синюватого кольору, розміром вічка 45х45 мм.; одностінну сітку виготовлену з волосінні довжиною 70 метрів, висотою 140 см., синюватого кольору, розміром вічка 45х45 мм., заборонивши власнику (володільцю) відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Водночас, у задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучений мобільний телефон «Нокіа», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , із вставленою сім-карткою; рибацький костюм зеленого кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; мотоцикл «VIPER 150», номерний знак НОМЕР_4 , номер рами НОМЕР_5 , - відмовлено.

Накладаючи арешт на вищевказане майно слідчий суддя вказав, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000089 від 28 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, оскільки воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, так як риба є об`єктом кримінально протиправних дій, а рибацькі сітки знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Відмовляючи у накладенні на іншу частину майна, слідчий суддя вказав про те, що оскільки незрозуміло, яким чином вилучений мобільний телефон, рибацький костюм, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та мотоцикл стосуються кримінального правопорушення, а саме обставин розслідування протиправного діяння, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, а тому і відсутні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Прокурор в апеляційній скарзі вважає оскаржуване судове рішення незаконним в частині відмови клопотання старшого дізнавача про накладення арешту на рибацький костюм зеленого кольору. Вказує, що вилучений рибацький костюм зеленого кольору, в який був одягнений ОСОБА_8 наділений всіма ознаками, які характерні речовому доказу, відповідно до ст. 98 КПК України. Звертає увагу суду, на те, що метою застосування арешту рибацького костюму зеленого кольору, в який був одягнений ОСОБА_8 , є необхідність збереження речових доказів, що підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, оскільки незастосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження призведе до їх можливої втрати, пошкодження та знищення слідів кримінального правопорушення, які на ньому є. На думку прокурора приймаючи рішення про відмову у накладенні арешту на рибацький костюм зеленого кольору, в який був одягнений ОСОБА_8 під виявлення його на місці вчинення правопорушення, суд не врахував, що саме використання даного рибацького костюму дало змогу ОСОБА_8 вільно перебувати у воді на озері «Острів`янське», здійснювати незаконний вилов риби, ставити та знімати сітки. Крім того, вразі доведення вчинення вищевказаних протиправних дій ОСОБА_8 вилучені засоби вилову риби та рибацький костюм, який визнані речовим доказом, підлягають конфіскації.

З огляду на вищевказані обставини, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на майно, яке було вилучене 28 березня 2024 року під час огляду місця події, а саме:

- рибу виду «Карась» у кількості 10 одиниць; рибу виду «Щука» у кількості 1 одиниці; рибу виду «Окунь» у кількості 6 одиниць; рибу виду «Плітка» у кількості 10 одиниць; рибу виду «Плоскирка» у кількості 4 одиниць; рибу виду «Краснопірка» у кількості 1 одиниці; рибу виду «Сомик Канадський» загальною вагою 5,160 кг.;

- одностінну сітку виготовлену з волосінні довжиною 55 метрів, висотою 140 см., зеленого кольору, розміром вічка 22х22 мм.; одностінну сітку виготовлену з волосінні довжиною 55 метрів, висотою 120 см., синюватого кольору, розміром вічка 45х45 мм.; одностінну сітку виготовлену з волосінні довжиною 70 метрів, висотою 140 см., синюватого кольору, розміром вічка 45х45 мм.;

- рибацький костюм зеленого кольору, в який був одягнений ОСОБА_8 із забороною власнику (володільцю) відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності представника власника майна адвоката ОСОБА_9 . При цьому береться до уваги те, що вказана особа була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (телефонограмою, яка знаходиться в матеріалах справи) й будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомості про поважність причин її неявки від неї не надходило.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора та дізнавача, які апеляцію підтримали у повному обсязі з підстав викладених у ній, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

З апеляційної скарги вбачається, що прокурор фактично оскаржує судове рішення в частині відмови у задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на рибацький костюм зеленого кольору. В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому апеляційному перегляду відповідно до положень ст.404 КПК України не підлягає.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч.1 цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення в частині накладення арешту на рибацький костюм зеленого кольору.

Так, по зазначеному в клопотанні факту 28.03.2024 року в ЄРДР внесено відомості під №0000089 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

Підставою для внесення цих відомостей слугував рапорт чергового чергової частини відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області.

Встановлено і те, що 28 березня 2024 року під час проведення огляду місця події, що мав місце на відкритій місцевості за межами населеного пункту села Острів?я Ковельського району Волинської області з географічними координатами 51.543796, 23.774220 в лісовому масиві Шацького Національного природного парку в ОСОБА_8 було виявлено та вилучено, окрім іншого рибацький костюм зеленого кольору.

Цей рибацький костюм постановою дізнавача від 28.03.2024 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000089.

Доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на вказаний рибацький костюм дізнавач в своєму клопотанні, а прокурор в ході його розгляду вказували про те, що він є знаряддям вчинення злочину та відповідає критеріям, визначеним у ст.ст.98, ч.2 ст.167 КПК України у зв`язку з чим і був визнаний речовим доказом. А тому, саме з метою збереження речових доказів, просив накласти арешт на цей рибацький костюм.

Проте, матеріали клопотання не містять доказів, а сторона обвинувачення в ході його розгляду не навела достатніх обґрунтувань з посиланням на належні і допустимі докази, які б давали підстави вважати, що вказаний рибацький костюм зеленого кольору відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, окрім як визнання його речовим доказам постановою дізнавача.

Більше того, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суд в тій частині, що з клопотання дізнавача є незрозумілим яким чином рибацький костюм стосується кримінального правопорушення, а саме обставин розслідування протиправного діяння, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

А тому, проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що рибацький костюм зеленого кольору, який 28.03.2024 року був тимчасово вилучений під час огляду місця події та постановою дізнавача визнаний речовим доказом, в даному випадку не може бути знаряддям злочину, або ж таким, що підшуканий, виготовлений, пристосований чи використаний як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберіг на собі його сліди у кримінальному провадженні під №0000089, як про це вказує сторона обвинувачення у поданих клопотанні та апеляційній скарзі, оскільки дізнавачом та прокурором не доведено, що він відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а відтак згідно із ч.1 ст.173 КПК України на нього не може бути накладено арешт.

Таким чином колегія суддів вважає висновок слідчого судді місцевого суду про відсутність законних підстав для накладення арешту на майно, а саме рибацький костюм зеленого кольору є належним чином обґрунтованим та мотивованим.

При цьому, усі доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення та наведені в ході апеляційного розгляду не заслуговують на увагу суду, оскільки на думку колегії суддів фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді в оскаржуваній частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 376, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року, в рамках кримінального провадження №0000089 від 28 березня 2024 року, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді