Справа № 487/4324/24
Провадження № 1-кс/487/3038/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000433 від 26.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області капітан поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000433 від 26.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на рухоме майно, а саме: автомобіль причіп марки «ТАР31П01», синього кольору, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000433 від 26.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.01.2023 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що в період часу з 15.10.2022 по 12.11.2022 невстановлені військовослужбовці рф заволоділи належним йому причепом марки «ТАР311101», синього кольору, 2004 року випуску, № шасі - НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , що знаходився за адресою місця проживання заявника, який виїхав в квітні 2022 року з дому та повернувся відповідно 12.11.2022, а саме: АДРЕСА_1 , чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду, сума якої встановлюється.

Під час досудового розслідування 27.01.2023 допитаний потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав покази, що у період часу з 15.10.2022 по 12.11.2022 невстановлені військовослужбовці рф проникли на територію його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . звідки викрали причіп марки «ТАР31П01», синього кольору, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Посилаючись на те, що вказаний транспортний засіб має значення речового доказу, з метою збереження речового доказу, запобігання можливості його відчуження, пошкодження або знищення, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на вказане майно арешту.

В судовому засіданні слідчий не була присутньою, надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000433 від 26.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.01.2023 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що в період часу з 15.10.2022 по 12.11.2022 невстановлені військовослужбовці рф заволоділи належним йому причепом марки «ТАР311101 », синього кольору, 2004 року випуску, № шасі - НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , що знаходився за адресою місця проживання заявника, який виїхав в квітні 2022 року з дому та повернувся відповідно 12.11.2022, а саме: АДРЕСА_1 , чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 , матеріальну шкоду, сума якої встановлюється.

Під час досудового розслідування 27.01.2023 допитаний потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що у період часу з 15.10.2022 по 12.11.2022 невстановлені військовослужбовці рф проникли на територію його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрали причіп марки «ТАР31П01», синього кольору, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником причіпу марки «ТАР31П01», синього кольору, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 .

13.05.2024 року слідчим відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 винесено постанову, відповідно до якої причіп марки «ТАР31П01», синього кольору, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Цього ж дня слідчим відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 винесено постанову, відповідно до якої транспортний засіб причіп марки «ТАР31П01», синього кольору, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , оголошено у розшук.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, існує обґрунтоване припущення, що транспортний засіб є предметом вчинення кримінально протиправних дій.

А за такого, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність майна критеріям, визначенні статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт нарухоме майно, а саме: транспортний засіб - причіп марки «ТАР31П01», синього кольору, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1