Номер провадження: 11-кп/813/1087/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 на вирок Приморського райсуду м. Одеси від 21.12.2023 у к/п № 0000817 від 06.12.2023 відносно:

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької обл., громадянки України, офіційно не працевлаштованої, із середньою освітою, заміжньої, маючої двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 08.11.2023 Приморським райсудом м. Одеси за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 850 грн.,

- обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та їй призначено покарання у виді 240 год. громадських робіт.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Приморського райсуду м.Одеси від 08.11.2023 і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт строком 240 год. та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Визначено, що відповідно до ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., підлягає самостійному виконанню.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнана винуватою у тому, що 06.12.2023 о 10 год. вона, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, па ґрунті неприязних стосунків, які склались з її чоловіком ОСОБА_9 в процесі словесного конфлікту з останнім, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нанесла один удар кулаком правої руки по голові потерпілого, спричинивши останньому, згідно із висновком експерта № 1753 від 08.12.2023 тілесне ушкодження у виді синця в лобній ділянці справа, яке не було небезпечним для життя, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.5. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995) Відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої та правильність кваліфікації її дій, вказує на те, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність з огляду на такі обставини:

- санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до 200 год., або виправними роботами на строк до 1 року. У порушення вказаних вимог закону, суд 1-ої інст. помилково призначив обвинуваченій ОСОБА_8 більш суворе покарання, ніж передбачене санкцією частини вказаної статті. Окрім того, через допущену помилку при призначенні покарання судом було неправильно призначено остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України.

- положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст.ст. 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_10 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання невідбутого покарання за вироком Приморського райсуду м. Одеси від 08.11.2023 і остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 200 год. громадських робіт та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. В іншій частині вирок залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 у повному обсязі та просила її задовольнити, водночас, обвинувачена та її захисник, будучи належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, до суду не з`явилися, однак захисник ОСОБА_11 направив на адресу апеляційного суду заяву, в якій просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не порушується питання про погіршення становища обвинуваченої, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз ухвали суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає не в повному обсязі з огляду на наступне.

Враховуючи те, що висновки суду 1-ої інстанції про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку та правильність кваліфікації її дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів не вбачає підстав для їх перегляду та констатує, що її дії правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст. 125 КК України як умисле легке тілесне ушкодження.

Водночас, що стосується посилання прокурора на допущення судом 1-ої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Приписами ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом 1-ої інстанції ОСОБА_8 було призначено покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у виді 240 год. громадських робіт.

Водночас, ч. 1 ст. 125 КК України передбачено, що умисне легке тілесне ушкодження карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що судом 1-ої інстанції було допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок підлягає зміні.

Окрім того, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність потягло за собою неправильне призначення ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

В той же час, апеляційний суд не вбачає підстав для ухвалення нового вироку, як того просить прокурор, оскільки в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченої ОСОБА_8 ..

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4) ч. 1 ст. ст. 409 КПК України, передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України по кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, згідно п. 4) ч. 1 ст. 413 КПК України, є призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок, щодо ОСОБА_8 підлягає зміні, в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2023, яким ОСОБА_8 визнана винуватоюу вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - змінити, в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання невідбутого покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 08.11.2023 остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт на строк 200 год. та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3