Справа №478/549/23 пров. №1-кс/478/2/2024
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2024 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000123 від 26 лютого 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,

В с т а н о в и в:

На розгляді судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав заяву про відвід судді, яку мотивував тим, що письмові клопотання подані захисником про отримання копії судового рішення залишаються без розгляду. 28.03.2024 року, через систему «Електронний суд», подано клопотання про отримання копії ухвали від 14.03.2024 року, якою продовжено строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , однак судом станом на 10.04.2024 року повного тексту ухвали не надано. Крім цього, суддею ОСОБА_6 не надано копії ухвал, прийнятих за результатами розгляду клопотань захисника поданих через систему «Електронний суд» та зареєстрованих судом, тому вважає, що наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 і просить відвід задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили задовольнити заяву про відвід судді ОСОБА_6 .

Прокурор у судовому засіданні посилаючись на відсутність підстав для відводу, передбачених статтями 75, 77 КПК України, просила відмовити у задоволенні заяви про відвід.

Потерпіла ОСОБА_7 , та її законний представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши доводи, викладені в заяві про відвід, а також матеріали справи №478/549/23, суд приходить такого висновку.

Статтею 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно заяви, відвід судді ОСОБА_6 захисником обвинуваченого заявлено у зв`язку з наявністю у нього сумнівів у неупередженості судді, про що, на його думку, свідчить те, що суддя не надає копії ухвал, прийнятих за результатами розгляду клопотань захисника, поданих через систему «Електронний суд».

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Схожі положення містить ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності до ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

При вирішенні заявленого відводу суд виходить з того, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Отже, слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

При з`ясуванні основних критеріїв неупередженості суд керується джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

У відповідності з практикою Європейського Суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява N33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII) зазначив, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

На існування презумпції неупередженості судді вказував Європейський суд з прав людини також у справі «Хаушильд проти Данії» у якому зазначив, що суддя вважається неупередженим, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому, враховується думка сторін, однак вирішальним є результат об`єктивної перевірки.

У рішенні у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Частиною п`ятою статті 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Обставини, які покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Водночас, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування упередженості, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Натомість, заявлений захисником ОСОБА_5 відвід судді ОСОБА_6 не містить обставин, належних та підтверджуючих даних, які б свідчили про наявність підстав, передбачених зазначеними вище нормами кримінального процесуального закону, а також, обґрунтованих доводів про саме упередженість судді ОСОБА_6 .

Посилання захисника ОСОБА_5 у заяві, як на підставу для задоволення відводу судді ОСОБА_6 , не надання копії ухвали Казанківського районного суду від 14.03.2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не є підставою для відводу судді.

Крім того, зі змісту апеляційної скарги, поданої 21.03.2024 року захисником ОСОБА_5 на ухвалу суду від 14.03.2024 року, вбачається, що повний текст оскаржуваної ухвали захисником отримано 19.03.2024 року.

Заявлений захисником ОСОБА_5 відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Керуючись ст. ст.75, 77, 80, 81, 369, 371, 372 КПК України, суд

У х в а л и в:

В задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні№0000123 від 26 лютого 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1