Справа № 346/4669/23
Провадження № 1-кп/346/279/24
УХВАЛА

01 квітня 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000149 від 18.03.2023р. відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, клопотання ОСОБА_13 про залучення до кримінального провадження як потерпілого та передачу арештованого майна на відповідальне зберігання та клопотання адвоката ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_13 про визнання ОСОБА_13 потерпілим та залучення кримінального провадження як потерпілого, а його як представника потерпілого та передачу арештованого майна на відповідальне зберігання , -

В С Т А Н О В И В:

В ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України надійшло клопотання ОСОБА_13 про залучення його до кримінального провадження як потерпілого та передачу арештованого майна транспортний засіб автобус марки БАЗ А079.24, реєстраційний номер НОМЕР_1 на відповідальне зберігання.

Свою заяву ОСОБА_13 обґрунтував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме в тому, що керуючи транспортним засобом автобусом марки БАЗ А079.24, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автобусом марки Volkawagen LT35, в результаті чого пасажири обох транспортних засобів отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Оскільки саме він є власником транспортного засобу автобусу марки БАЗ А079.24, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважає, що кримінальним правопорушенням йому заподіяно матеріальну шкоду, а тому він є потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Додатково заявляє, що від заявлення цивільного позову відмовляється, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Крім того, заявник вказує, що транспортний засіб, автобус марки БАЗ А079.24, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено з місця події та доставлено на арештмайданчик, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 10.04.2023 року накладено арешт на це майно із забороною на користування та розпорядження ним.

Оскільки всі слідчі дії по фіксації та збереженню речових доказів та судові експертизи проведені, досудове розслідування завершено та обвинувальний акт передано до суду відпала необхідність в продовженні зберігання транспортного засобу на території арешт майданчика Коломийського РВП. Він як власник на даний час обмежений в своєму праві вільного володіння майном.

Тому вважає за можливе і просить передати йому, як власнику транспортного засобу, на відповідальне зберігання з правом користування автобус марки БАЗ А079.24, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Крім того, на адресу суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_13 про визнання ОСОБА_13 потерпілим та залучення кримінального провадження як потерпілого, а його як представника потерпілого та передачу арештованого майна, автобус марки БАЗ А079.24, реєстраційний номер НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику з правом користування.

Своє клопотання, в заявлене в інтересах ОСОБА_13 , адвокат ОСОБА_14 обґрунтовує аналогічно до обґрунтування клопотання ОСОБА_13 .

В судове засідання заявник ОСОБА_13 та його представник адвокат ОСОБА_14 не з`явилися, в клопотаннях заявили, що просять розгляд їх клопотань проводити без їх участі, клопотання підтримують в повному обсязі.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання.

Обвинувачений та захисник, Представник потерпілих та потерпілі, Представник цивільного відповідача покладалися на розсуд суду.

Дослідивши клопотання, додані до нього матеріали та заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження та клопотання вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 не заподіяно жодних тілесних ушкоджень. Разом з тим, він є власником транспортного засобу - автобус марки БАЗ А079.24, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яким керував обвинувачений та вчинив ДТП, в результаті чого вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження та ОСОБА_13 заподіяно матеріальні збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.1, 4 ст.58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником. Представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Шкода це об`єктивна категорія, що заснована на праві і моралі та представляє собою ті зміни, які настали у майновому, фізичному, психічному, моральному стані особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, і шкода, що є підставою для визнання особи потерпілим, має об`єктивний характер і тому вона відноситься до об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення.

Відповідальність за ст. 286 КК України настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом та розподіляється згідно з її частинами залежно від тяжкості наслідків, що настали.

Так, за ч.1 ст. 286 КК відповідає особа, внаслідок діяння якої потерпілому спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, за ч.2 ст. 286 КК якщо спричинено смерть потерпілого, або потерпілому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження , за ч.3 ст. 286 КК передбачено відповідальність у разі вчинення діяння, передбаченого ч.1 цієї статті, якщо воно спричинило загибель двох або більше людей.

Об`єктом злочину за ст.286 КК України є безпека дорожнього руху, здоров`я та життя громадян.

Оскільки ОСОБА_13 за фактом ДТП не було спричинено будь яких тілесних ушкоджень, то відповідно він не є потерпілим у кримінальному провадженні за ст.286 КК України в розумінні ч.ч.1, 3 ст.55 КПК України.

Слід зазначити, що судом встановлено, що внаслідок ДТП, що мала місце 18.03.2023 дійсно було пошкоджено належний на праві власності ОСОБА_13 транспортний засіб - автобус марки БАЗ А079.24, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Особи, які отримали внаслідок злочину майнову та/або моральну шкоду, але не є потерпілим, діючий КПК України передбачає процесуальний статус цивільного позивача, відповідно до положень ст. 61 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Разом з тим, і ОСОБА_13 , і його представник в клопотаннях про залучення ОСОБА_15 до кримінального провадження як потерпілого, а адвоката ОСОБА_14 як представника потерпілого від заявлення цивільного позову відмовився, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, тим самим добровільно на власний розсуд розпорядився правами, передбаченими діючим кримінальним процесуальним законодавством.

Отже, суд вважає, що наявні очевидні та достатні підстави вважати, що клопотання про залучення до провадження ОСОБА_13 як потерпілого подана особою, якій кримінальним правопорушенням не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст.55 КПК України, тому суд відмовляє ОСОБА_13 у визнанні його потерпілим, а адвокату ОСОБА_14 у залученні його як представника потерпілого.

Стосовно передачі ОСОБА_13 арештованого майна на відповідальне зберігання з правом керування, суд вважає цю вимогу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч.2 ст.170 КПК)

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.04.2023 року в даному кримінальному провадженні з метою збереження речових доказів накладено арешт із забороною користування та розпорядження транспортним засобом - автобус марки БАЗ А079.24, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_13 .

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Власник арештованого майна ОСОБА_13 зазначає, що відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу як арешт майна, оскільки проведено всі необхідні слідчі дії та судові експертизи, завершено досудове розслідування.

Суд вважає, що таке твердження є передчасним.

На даний час відсутні підстави вважати, що відпала необхідність продовження дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки майно, на яке накладено арешт, а саме автобус марки БАЗ А079.24, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є заявник , має статус речового доказу, відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України, а саме може бути використаний як доказ причетності до вчиненого кримінального правопорушення певних осіб, та як доказ для підтвердження обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України. На час розгляду клопотання не визначено порядок та обсяг дослідження доказів у справі, не вирішено питання про необхідність дослідження речових доказів.

Крім того, суд звертає увагу, що ані власник майна, ані його представник не звертаються з клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково, як того вимагає ст..174 КПК, хоча в своїх клопотаннях посилаються на вказану норму Закону. Разом з тим, просять передати арештований транспортний засіб власнику майна на зберігання з правом користування, що на думку суду неможливо виконати без попереднього скасування арешту (повністю або частково).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що вимога про передачу арештованого транспортного засобу на зберігання його власнику ОСОБА_13 з правом користування цим майном є передчасною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст..ст.3, 26, 55,58, 170, 174, 369-372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені клопотання ОСОБА_13 про залучення до кримінального провадження як потерпілого та передачу арештованого майна на відповідальне зберігання відмовити.

В задоволені клопотання адвоката ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_13 про визнання ОСОБА_13 потерпілим та залучення до кримінального провадження як потерпілого, а його як представника потерпілого та передачу арештованого майна на відповідальне зберігання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено та оголошено 01.04.2024.

Головуючий суддя : ОСОБА_1