Справа № 504/354/18
Провадження №1-в/523/72/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2024 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3

у присутності заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту з майна в рамках кримінального провадження за №0000569 від 3.12.2014 року,-

Встановив:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_4 про скасування арешту з земельної ділянки під кадастровим номером: :03:001:0316, накладеного постановою слідчого прокуратури м. Одеса ОСОБА_5 від 5.11.2008 року під час проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження за №11 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, ст.358 ч.4 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, ст.358 ч.3 КК України, мотивуючи тим, що досудове розслідування вищезазначеного кримінального провадження завершене, за результати судового роз,-гляду ухвалене рішення про закриття кримінального провадження за строками давності, у зв`язку з чим просила скасувати арешт зі вказаної земельної ділянки площею 0,1000га, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 відповідно Державного акту про право власності серії та номеру ЯД №926721 від 24.03.2008р., відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності: 22675703 від 5.10.2017р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: №227, оскільки не існує потреби у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження як арешт.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що придбала земельну ділянку при проведені електронних торгів по реалізації арештованого майна у зв`язку з боргом за іпотеку відповідно до протоколу №265472 від 22.06.2017р. Також, заявниця вказує на те, що зверталася до прокуратури Одеської області з заявою про скасування зазначеного арешту, в задоволенні якої було відмовлено та повідомлено про самостійне звернення у встановленому законом порядку цивільного судочинства, водночас вказуючи, що арешт земельної ділянки обмежує її права як власника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного суду від 12.06.2019 року у справі №766/21865/17, що після припинення кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням прави власності, підстави для подальшого існування якого відпали, при цьому втрачається можливість застосування порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінально - процесуальними відносинами та вимоги про звільнення майна з-під арешту можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Дійсно, ОСОБА_4 є власником вищезазначеного майна, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності.

Також встановлено, що прокуратурою м. Одеси проводилось досудове розслідування кримінальної справи №11 за фактом заволодіння шахрайським шляхом майном громадян в м. Одесі, яка порушувалась за правилами КПК України від 29.12.1960 р. за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України.

В подальшому на підставі зазначеної кримінальної справи прокуратурою Одеської області 3.12.2014 року були внесені дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000569 за ознаками злочинів передбачених ч.4 ст.190 КК України.

В рамках кримінальної справи кримінальної справи №11 постановою слідчого прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 від 5.11.2008 року був накладений арешт на земельну ділянку площею 0,1га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :03:001:0316, оскільки вона є речовим доказом у справі.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси за №522/17396/17 (Пр.№1-кс/523/17581/17) від 13.10.2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 2.11.2017 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2017 року.

Як з`ясовано, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2023 року кримінальне провадження за №0000569 від 3.12.2014 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, ст.358 ч.4 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, ст.358 ч.3 КК України було закрите у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності (в редакції 1960року).

Відповідно до статті 126 КПК України в редакції 1960 року, чинного на час накладення арешту на майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт підлягав скасуванню органом досудового слідства, а саме постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Виходячи з позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у справі №766/21865/17, після припинення кримінальної справи відповідне втручання у право власності фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Такі правомірні очікування ґрунтуються на закріпленому у статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції головному обов`язку держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність, утверджувати й забезпечувати права і свободи та надавати людині ефективний засіб їх юридичного захисту. Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття після припинення кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, у виниклих правовідносинах кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Під час розгляду клопотання суд керується тим, що арешт на майно заявника було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом, тому питання про припинення арешту майна поширюються норми КПК України 1960 року. Проте положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі.

Після припинення кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. При цьому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Арешт майна, який має тимчасовий характер, у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України (в редакції від 3.10.2017 року) можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Оскільки власник майна не може захистити своє право на майно в порядку кримінального судочинства, таке право має бути захищене за правилами цивільного судочинства. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Крім цього суд вважає за необхідне зауважити, що особою, яка звернулась із клопотанням, до матеріалів клопотання не долучено постанову слідчого про накладення арешту, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити підстави накладення арешту, чим була обумовлена така необхідність, тому суд вважає за доцільне рекомендувати заявнику звернутися до Одеської обласної прокуратури, де безпосередньою знаходяться матеріали досудового розслідування з метою отримання відповідної постанови.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги позицію прокурора, суд дійшов до висновку, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства, у зв`язку з чим клопотання ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.126, 273, 296, 347 КПК України (в редакції 1960р.), суд, -

Постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту з земельної ділянки, накладеного у ході проведення досудового розслідування постановою слідчого прокуратури міста Одеси без номеру від 5.11.2008 року відмовити за підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1