У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови старшого слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 27.04.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000411 від 14.11.2022,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник - адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою про скасування постанови старшого слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 27.04.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000411 від 14.11.2022.

В обґрунтування скарги зазначає, що Шостим слідчим відділом (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000411, внесеного до ЄРДР 14.11.2022 року за ч. 2 ст. 365 КК України.

Постановою старшого слідчого Шостого слідчого відділу з дислокацією у м. Ужгороді Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові від 27.04.2023 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із встановленням відсутності в діянні військовослужбовців 27 прикордонного загону ДПС України кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, тобто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ознайомившись зі змістом постанови від 27.04.2023 року, вважає, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 під час судового засідання в Берегівському районному суді 11.11.2022 року повідомив про те, що під час його затримання 17.09.2022 року працівники прикордонної служби застосували відносно нього заходи фізичного впливу (копали ногами), а також здійснили вистріл із травматичної зброї з близької відстані йому у потилицю, чим спричинили тілесні ушкодження. Затримання проводилося офіцерами Головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно зі співробітниками ВМП ГУНП в Закарпатській області та військовослужбовцями ВСП «Лужанка».

Зазначає, що в межах даного кримінального провадження допитано потерпілого ОСОБА_4 , який підтвердив факт затримання та здійснення пострілу із травматичної зброї у потилицю, однак не зміг описати працівників правоохоронного органу чи військовослужбовців прикордонної служби, котрими було здійснено протиправні дії.

Із висновку службового розслідування від 21.12.2022 року, долученого до матеріалів справи за фактом неправомірних дій окремих працівників ГУНП в Закарпатській області встановлено, що фактичне затримання проводилося прикордонним нарядом 27 прикордонного загону. Оперативні працівники міграційної поліції ГУНП в Закарпатській області разом із старшим слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 - пост факту. За результатами проведення службового розслідування встановлено, що факт вчинення протиправних дій зі сторони працівників поліції не підтвердився. Допитані в статусі свідків військовослужбовці 27 прикордонного загону ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили, що при здійсненні затримання ОСОБА_4 фізичні заходи впливу застосовані ними не були, спеціальні засоби застосовано також не було.

Зазначає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується факт застосування відносно ОСОБА_4 пристрою для відстрілювання гумових куль під час затримання працівниками ДПС України.

Вважає, що в ході досудового розслідування слідчим не проведені в повному обсязі слідчі (розшукові) дії з метою одержання фактичних даних вчиненого кримінального правопорушення для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано їм належної правової оцінки, відтак, прийняте рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та незаконним, у зв`язку із чим, постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

На підставі наведеного просила скасувати постанову старшого слідчого Шостого слідчого відділу і(з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові від 27.04.2023 року про закриття кримінального провадження №0000411, внесеного до ЄРДР 14.11.2022 року за ч. 2 ст. 365 КК України

В судове засідання заявник не з`явився, однак від його представника адвоката ОСОБА_3 надійшла до суду заява, в якій просила провести розгляд без їх участі. Скаргу підтримує у повному обсязі.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

На вимогу слідчого судді до суду скеровано матеріали кримінального провадження № 0000411.

Вивчивши матеріали скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000411 від 14.11.2022, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

У відповідності до ч. 1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається з матеріалів скарги Територіальним управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411 від 14.11.2022, за ч. 2 ст. 365 КК України.

Постановою старшого слідчого Шостого СВ (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_9 від 27.04.2023 закрито кримінально провадження №0000411 від 14.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні військовослужбовців 27 прикордонного загону ДПС України кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, тобто на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Оскаржувана постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування за результатами проведених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки, слідчими та розшуковими діями не вдалося здобути даних, які б вказували на вчинення військовослужбовцями 27 прикордонного загону кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0000411 від 14.11.2022, вбачається, що слідчим був допитаний заявник ОСОБА_4 , до матеріалів провадження долучено висновок службового розслідування за фактом неправомірних дій окремими працівниками ГУНП в Закарпатській області, згідно якого, факт вчинення протиправних дій не підтвердився. Також слідчим були допитані в якості свідків військовослужбовці 27 прикордонного загону ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які повідомили, що при затриманні ОСОБА_10 фізичні заходи впливу застосовані не були, спеціальні засоби застосовано не було.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Питання про визнання досудового розслідування неповним та таким, що не відповідає кримінальним процесуальним нормам відноситься до повноважень слідчого судді при виконанні функції судового контролю в кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя наділений компетенцію на прийняття рішень, якими може зобов`язати слідчого, прокурора вчинити певну процесуальну дію або прийняти певне рішення по кримінальному провадженню або вирішити питання про законність процесуальних рішень слідчого, прокурора в рамках кримінального провадження.

Поряд з цим ч. 5 ст. 40 КПК України визначає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно дост. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За змістом ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слід також зазначити, що чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення. При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатніх за їх переконанням для прийняття вмотивованого рішення.

Отже, прокурор та слідчий при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення визначають об`єм перевірочних дій, достатніх за їх переконанням для прийняття вмотивованого рішення.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0000411, вбачається, що слідчим всебічно, повно і неупереджено досліджено обставини кримінального провадження, вжито всіх заходів по збиранню та дослідженню доказів в порядку ст. 91-94 КПК України, дано належну правову оцінку обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яке ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Заявником не надано доказів, які б могли слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови, так, заявник посилається на неповноту досудового розслідування, разом із тим не вказує, які ще слідчі та процесуальні дії слід провести в рамках кримінального провадження №0000411

Будь-яких додаткових відомостей, які б не були враховані слідчим при винесенні постанови під час розгляду скарги слідчому судді не повідомлено.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова старшого слідчого Шостого слідчого відділу (зі дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_11 від 27.04.2024 року про закриття кримінального провадження, винесена з дотриманням вимог КПК України на підставі всебічно, повно і неупереджено досліджених обставин кримінального провадження, а тому скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 392, 393, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови старшого слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 27.04.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000411 від 14.11.2022 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1