Справа № 183/9609/23
№ 1-кп/183/1038/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000187 від 10.02.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської обл., громадянин України, з вищою освітою, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, та проходячи її на посаді навідника 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, без поважних причин 22 жовтня 2022 року самовільно залишив місце служби - місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану) та проводив час на власний розсуд, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та був незаконно відсутній на військовій службі до 06 лютого 2023 р. (далі Епізод № 1).

Він же, тобто ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, та проходячи її на посаді старшого стрільця 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, без поважних причин 13 березня 2023 року самовільно залишив місце служби місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану) та проводив час на власний розсуд, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та був незаконно відсутній на військовій службі до 02 червня 2023 р. (далі Епізод № 2).

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо пред`явленого обвинувачення та надані ним показання.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин та висновки суду.

Окрім визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується показаннями свідка ОСОБА_6 , який був безпосередньо допитаний в ході судового розгляду, а також сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

Так, допитаний в судовому засіданні 08.01.2024 р. свідок ОСОБА_6 пояснив, що всі військовослужбовці після госпіталю повинні прибувати до військової частини. Свідку зателефонували з ОСОБА_7 та повідомили, прибув військовослужбовець Плетенець з лікувального закладу. Плетенець був трохи не в собі, пояснював про те, що хтось загинув, когось вбив, подумує про самогубство, а тому свідок забрав його з собою в казарму де проживав свідок. Наступного дня свідок пішов виконувати свої посадові обов`язки, а Плетенцю залишив певну суму грошових коштів для того, щоб він поїв. Повернувшись в казарму свідок з`ясував, що Плетенця тут не було. Через третіх осіб Плетенець повідомив свідку, що в казармі не може знаходитись та вирішив залишити військову частину та поїхати додому. Подія відбулася весною 2023 р. Після залишення Плетенцем військової частини свідок його не бачив. Плетениць залишив військову частину у зв`язку з його подавленим психологічним станом. Оскільки Плетенець прибув без будь-яких документів, то його в військовій частині навіть на облік не могли поставити.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування під час досудового розслідування допитувалися також свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ..

В судовому засіданні, яке відбулося 04 липня 2024 р., прокурор відмовився від допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ..

В судовому засіданні, яке відбулося 04 липня 2024 р., захисник та обвинувачений не наполягали на допиті свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ..

На цих підставах під час судового провадження свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 судом не допитувалися.

Суд зазначає, що окрім показань обвинуваченого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_6 , який був безпосередньо допитаний в ході судового розгляду, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

Так, з акту службового розслідування від 12 грудня 2022 р. вбачається, що 12 жовтня 2022 р. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 прибув до пункту постійної дислокації в АДРЕСА_2 після лікування. Військовослужбовець ОСОБА_5 проходив лікування з 14.07.2022ьр. по 02.08.2022 р. у «Національному інституті хірургії та трансплантології ім. О.О.Шалімова» м. Київ та був виписаний 02.08.2022 р. згідно довідки військово лікарської комісії № 31 від 02.08.2022 р. військовослужбовець ОСОБА_5 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів з послідуючим проходженням ВЛК. Відпустка за станом здоров`я ОСОБА_5 не була оформлена. З 22.10.2022 р. ОСОБА_5 знову самовільно залишив розташування підрозділу.

З рішення командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що питання притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_5 за самовільне залишення військової частини відкладене до його повернення до військової частини НОМЕР_1 . Прийняте рішення не нараховувати грошове забезпечення, премію та додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 з 27 грудня 2022 р. за відповідні місяці самовільного залишення військової частини. Наказано заступнику командира військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до органів досудового розслідування.

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 15527 від 12.12.2022 р. «Про результати службового розслідування» вбачається, що за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини НОМЕР_1 наказано питання притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_5 за самовільне залишення військової частини відкладене до його повернення до військової частини НОМЕР_1 . Прийняте рішення не виплачувати грошове забезпечення, премію та додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 з 27 грудня 2022 р. за відповідні місяці самовільного залишення військової частини. Наказано заступнику командира військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до органів досудового розслідування.

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 10106 від 19.10.2022 р. «Про призначення службового розслідування» вбачається, що за фактом самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини призначене службове розслідування.

З витягу із наказу (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 № 40 від 24.02.2022 р. вбачається, що ОСОБА_5 з 24 лютого 2022 р. зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

З витягу із наказу (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 № 272 від 12.10.2022 р. вбачається, що ОСОБА_5 з 11.07.2022 р. перебував на лікуванні у ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 12 по 13 липня 2022 р. у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_2 , з 14 липня 2022 р. по 02 серпня 2022 р. у ДУ «Національному інституті хірургії та трансплантології ім. О.О.Шалімова» м. Київ, з 02 серпня 2022 р. у відпустці за станом здоров`я, вважати таким, що з 12 жовтня 2022 р. прибув до пункту постійної дислокації.

З витягу із наказу (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 № 282 від 22.10.2022 р. вбачається, що ОСОБА_5 з 22 жовтня 2022 р. самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації.

З акту службового розслідування від 01 травня 2023 р. вбачається, що 13 березня 2023 р. о 08 год. 00 хв. під час ранкової перевірки особового складу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_5 ..

З рішення командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що питання притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_5 за самовільне залишення військової частини відкладене до його повернення до військової частини НОМЕР_1 . Прийняте рішення не нараховувати грошове забезпечення, премію та додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 з 27 грудня 2022 р. за відповідні місяці самовільного залишення військової частини. Наказано заступнику командира військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до органів досудового розслідування.

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 10013 від 01.05.2023 р. «Про результати службового розслідування» вбачається, що за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини НОМЕР_1 наказано питання притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_5 за самовільне залишення військової частини відкладене до його повернення до військової частини НОМЕР_1 . Прийняте рішення не виплачувати грошове забезпечення, премію та додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 з 27 грудня 2022 р. за відповідні місяці самовільного залишення військової частини. Наказано заступнику командира військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до органів досудового розслідування.

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 5954 від 20.03.2023 р. «Про призначення службового розслідування» вбачається, що за фактом самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини призначене службове розслідування та створена відповідна комісія.

З витягу із наказу (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 № 149 від 13.03.2023 р. вбачається, що ОСОБА_5 з 13 березня 2023 р. самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації.

З довідки військово лікарської комісії № 7843 від 26.06.2023 р. вбачається, що 26.06.2023 р. проведений медичний огляд обвинуваченого в результаті якого встановлено, що він має захворювання які пов`язані з проходженням військової служби: хронічний гастродуоденіт, стадія ремісії, без порушення функції. Хронічний панкреатит, стадія ремісії, без порушення функції. Також має поранення, пов`язане з проходженням військової служби: наслідки вибухового поранення (11.07.2022 р.): вогнепальне осколкове сліпе торакоабдомінальне поранення з пошкодженням правої легені, діафрагми та правої долі печінки у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців (дренування правої плевральної порожнини, лапароцентез) з наявністю стороннього тіла (металевий осколок) печінки без порушення функції зовнішнього дихання.

Із пояснень (з`явлення із зізнанням) від 02.06.2023 р. ОСОБА_5 вбачається, що останній 02.06.2023 р. з`явився із зізнанням до слідчого після самовільного залишення військової частини, яке відбулося 22.10.2022 р.

Із пояснень (з`явлення із зізнанням) від 28.07.2023 р. ОСОБА_5 вбачається, що останній 28.07.2023 р. з`явився із зізнанням до слідчого після самовільного залишення військової частини, яке відбулося 13.03.2023 р.

Достовірність та об`єктивність досліджених судом доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

З показань обвинуваченого ОСОБА_5 , витягу із наказу (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 № 40 від 24.02.2022 р. судом встановлено, що ОСОБА_5 з 24 лютого 2022 р. зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

З показань обвинуваченого ОСОБА_5 , акту службового розслідування від 12 грудня 2022 р., рішення командира військової частини НОМЕР_1 , витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 15527 від 12.12.2022 р. «Про результати службового розслідування», витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 10106 від 19.10.2022 р. «Про призначення службового розслідування», витягу із наказу (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 № 272 від 12.10.2022 р. витягу із наказу (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 № 282 від 22.10.2022 р., пояснень (з`явлення із зізнанням) від 02.06.2023 р. ОСОБА_5 судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 самовільно залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка на той час була розташована за адресою: АДРЕСА_2 та добровільно з`явився до слідчого.

З показань обвинуваченого ОСОБА_5 , показань свідка ОСОБА_6 , акту службового розслідування від 01 травня 2023 р., рішення командира військової частини НОМЕР_1 , витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 10013 від 01.05.2023 р. «Про результати службового розслідування», витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 5954 від 20.03.2023 р. «Про призначення службового розслідування», витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 149 від 13.03.2023 р., пояснень (з`явлення із зізнанням) від 28.07.2023 р. ОСОБА_5 судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 13 березня 2023 р. самовільно залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка на той час була розташована за адресою: АДРЕСА_2 та добровільно з`явився до слідчого.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022; з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022; з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022.; з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022; з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022; з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023; з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023).

Таким чином в період з 22 жовтня 2022 р. по 02 червня 2023 р. в України був введений воєнний стан.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України вищевказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом, підтверджується показаннями обвинуваченого, свідків, а також сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

В якості доказів стороною обвинувачення суду надані копії наступних документів: медичної характеристики від 10.04.2023 р., медичної характеристики від 08.11.2022 р., доповіді від 13.03.2023 р., рапорту від 12.10.2022 р., первинної медичної карти від 11.07.2022 р. о 15 год. 20 хв., первинної медичної карти від 11.07.2022 р. о 16 год. 40 хв., первинного епікризу № 8346, виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 3247/2022, довідки № 31 військово лікарської комісії, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 44 від 06.02.2023 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Оскільки суду надані копії документів, то суд визнає вказані копії документів недопустимими доказами та не приймає їх до уваги.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_5 ..

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_11 вчинив:

-за Епізодом № 1 - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем;

-за Епізодом № 2 - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він військовослужбовець, за місцем служби зарекомендував себе позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за санкцією ч. 5 ст. 407 КК України у мінімальному розмірі виді позбавлення волі на строк п`ять років, яке є необхідними та достатніми покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що Епізод № 1 обвинуваченим вчинено в період з 22.10.2022 р. по 06.02.2023 р..

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України (в редакції, чинній станом на 26.12.2022 р.) якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України (в редакції, чинній станом на 07.06.2023 р.) якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином з моменту початку вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення до його закінчення внесені в ч. 1 ст. 75 КК України зміни погіршили становище обвинуваченого оскільки ці зміни заборонили застосовувати положення ч. 1 ст. 75 КК України у разі вчинення кримінальних правопорушень передбачених, зокрема, ст. 407 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи викладене в даному кримінальному провадженні при призначенні покарання за Епізодом № 1 можливо застосувати положення ч. 1 ст. 75 КК України в редакції, чинній станом на 26.12.2022 р.

Разом з тим Епізод № 2 обвинуваченим вчинено в період з 13.03.2023 р. по 02.06.2023 р..

Положення ч. 1 ст. 75 КК України в редакції, чинній станом на 13.03.2023 р. не передбачали застосування звільнення від призначеного покарання особам, які засуджені за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений вчинив тотожні кримінальні правопорушення за які слід призначити одне покарання, то суд вважає, що в даному випадку слід застосовувати положення ч. 1 ст. 75 КК України, в редакції, чинній станом на 13.03.2023 р., тобто на час вчинення Епізоду № 2. У зв`язку з чим при призначенні обвинуваченому покарання застосовувати положення ч. 1 ст. 75 КК України не можливо.

Час тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою (з 02 серпня 2023 р. по 03 (включно) липня 2024 р.) слід зарахувати у строк відбуття ним покарання за цим вироком із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід залишити раніше застосований - тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 04 липня 2024 року.

Зарахувати у строк відбуття ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком, час тримання його під вартою (з 02 серпня 2023 р. по 03 (включно) липня 2024 р.) із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити раніше застосований - тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1