Справа № 344/1514/24
Провадження № 1-кп/344/681/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у місті Городенка, Івано-Франківської області зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з середньою-спеціальною освітою, студент ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 придбав та зберігав психотропну речовину без мети збуту.

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, 10 січня 2024 року близько 18 год 00 хв поліцейським офіцером громади Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , під час здійснення профілактичних заходів, спрямованих на запобігання вчиненню кримінальних та інших правопорушень по АДРЕСА_2 , зупинено ОСОБА_5 та діючи на підставі статті 34 Закону України «Про Національну поліцію» проведено поверхневу перевірку, під час якої останній повідомив, що має при собі заборонену психотропну речовину. В ході проведення огляду місця події ОСОБА_5 добровільно видав із кишені своєї сумки полімерну капсулу із кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кількості 0,4485 грама, яку ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та надав суду показання, що дійсно за обставин, що зазначені в обвинувальному акті придбав та зберігав психотропну речовину, що зазначена в обвинувальному акті, яку добровільно видав працівникам поліції під час проведення поверхневого огляду та огляду місця події.

Він розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, обвинуваченого та його захисника про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_5 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого; є особою молодого віку; з середньою-спеціальною освітою; студент ІНФОРМАЦІЯ_2 ; раніше не судимий; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. На підставі ч.2 ст.66 КК України суд вважає за необхідне визнати такою, що пом`якшує покарання іншу, не зазначену в частині першій цієї статті обставину, а саме те, що обвинувачений є студентом Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, а також думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одної тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, думку обвинуваченого та його захисника, які просили призначити обвинуваченому остаточне покарання із застосуванням ст. 69 КК, суд приходить до висновку, що вказані обставини, які пом`якшують покарання в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд вважає, що ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст.69 КК України слід призначити основне покарання у виді штрафу нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 309 КК України, а саме в розмірі - 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

-полімерну ємкість та психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кількості 0,4485 грама (постанова слідчого від 18.01.2024 року) знищити;

- цифровий носій інформації (постанова слідчого від 19.01.2024 року) - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1