ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26110/23

Провадження № 11-кп/4820/256/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконфренції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 31 серпня 2023 року за № 0003076 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-19 грудня 2012 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки;

-21 травня 2014 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців;

-26 липня 2018 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

-10 березня 2023 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2023 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на корить державного бюджету документально підтверджені витрати на залучення експерта, в розмірі 1195 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 06 вересня 20223 року, на металевий (золотий) ланцюжок жовтого кольору скасовано.

Питання стосовно речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 31 серпня 2023 року близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, Указом Президента України № 64/2022 року від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України введено воєнний стан, який продовжено Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, № 58/2023 від 06 лютого 2023 року, № 254/2023 від 01 травня 2023 року, № 451/2023 від 26 липня 2023 року, строком на 90 діб, підійшов до раніше незнайомої ОСОБА_11 , яка йшла попереду нього та запитав у неї котра година, після чого, скориставшись тим, що остання відволіклась на екран телефону, з метою особистого збагачення, діючи умисно, повторно, відкрито, з корисливих мотивів, правою рукою зірвав з її шиї ланцюжок, виготовлений зі сплаву системи золото-срібло-мідь та цинк, 585 проби, який має загальну масу 7,6146 грам, вартістю 17 187 грн. 37 коп., після чого, незважаючи на вимогу потерпілої повернути ланцюжок, з викраденим майном, втік з місця події, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 17 187 грн. 37 коп.

В поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок місцевого суду скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. Вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки вони не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та мають істотні суперечності, оскільки він оговорив себе в процесі досудового розслідування та судового розгляду. Акцентує увагу, що судом першої інстанції не повністю враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, співпраця з органами досудового розслідування та відшкодування шкоди потерпілій. Стверджує, що він є єдиним годувальником у сім`ї, оскільки його мати одиначка, а брат підліткового віку.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 , в поданих запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, просить її залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та доповнення до неї, з посиланням на зазначені в них доводи, представника потерпілої та прокурора, які просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами судом проведено з дотриманням вимог закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення ґрунтується на досліджених в процесі судового розгляду доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у провадженні, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у провадженні та дослідженими судом доказами.

Зокрема, в процесі судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував та послідовно ствердив обставини відкритого заволодіння ланцюжком потерпілої, в час та при обставинах, які були зазначені в обвинувальному акті, вартість спричинених потерпілій збитків та в своїх діях щиро каявся.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення об`єктивно стверджується даними висновку експерта № 542 від 04 вересня 2023 року, з яких вбачається, що у потерпілої ОСОБА_11 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден шкіри по боковій поверхні нижньої третини шиї справа, по боковій поверхні нижньої третини шиї зліва, що могли утворитися від одномоментної дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки та по стану загоєння можуть мати давність утворення більше однієї доби до моменту початку проведення судово-медичної експертизи (а.п. 72, т. 1).

Аналізуючи висновок судово-медичного експерта у сукупності з іншими наявними доказами, колегія суддів вважає, що виявлені в потерпілої тілесні ушкодження утворилися саме від дій обвинуваченого внаслідок зривання з її шиї ланцюжка процесі скоєння кримінального правопорушення, оскільки супроводжувалося прикладанням значної сили, яка призвела до деформації карабіну.

Змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання від 31 серпня 2023 року стверджується, що потерпіла ОСОБА_11 прямо вказала на обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка 31 серпня 2023 року зірвала з її шиї ланцюжок з сплаву золото-срібло-мідь та цинк та залишила місце події (а.п. 83-86, т. 1).

Із даних протоколу огляду предмету від 21 вересня 2023 року вбачається, що предметом огляду був відеозапис і нагрудних камер поліцейських за період з 16 год. по 17 год. 30 хв. 31 серпня 2023 року, де обвинувачений ОСОБА_7 видає працівникам поліції ланцюжок, саме той, який напередодні був відкрито викрадений у потерпілої (а.п. 107-116, т. 1).

Вартість викраденого майна стверджується даними розпорядження Національного Банку України «Про закупівельні ціни на дорогоцінні метали» від 31.08.2023 року з яких вбачається, що станом на 31 серпня 2023 року вартість золота за один грам металу становить 2257,16 грн. (а.п.118 т.1).

Відповідно до даних висновку судової експертизи металів та сплавів № СЕ-19/123-23/10011-ФХД від 27.09.2023 року ланцюжок виготовлений з сплаву системи золото-срібло-мідь та цинк, має загальну масу: 7,6146 г. (а.п. 124-126, т. 1).

Змістом протоколу огляду речей від 12.09.2023 року та ілюстративною таблицею до нього стверджується, що відкрито викрадений та вилучений у обвинуваченого золотий ланцюжок, який має довжину 45 см., має деформований карабін (а.п. 130-133, т. 1).

Із даних протоколу проведення слідчого експерименту від 21.09.2023 року та додатком до нього вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 в деталях ствердила обставини відкритого викрадення у неї золотого ланцюжка ОСОБА_7 шляхом зривання його з її шиї (а.п. 134-137, т. 1).

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість заведення кримінального провадження та засудження ОСОБА_7 .

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисниками не надано.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що вищенаведені докази вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_7 в процесі апеляційного розгляду і лише в останньому судовому засіданні, який є прямо зацікавленою особою, його роздумах щодо процесів в державі, діяльності правоохоронних органів, звинуваченнях органів досудового розслідування та прокурора в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону, що не можна визнати допустимими доказами.

При цьому, в матеріалах провадження не встановлено доказів, щоб ОСОБА_7 чи його захисник звертались із заявами та скаргами до прокурора, який здійснював нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів, з приводу незаконних дій працівників поліції та прокурор, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Більше того, ні в процесі досудового розслідування, ні судового розгляду провадження місцевим судом ні обвинувачений, ні його захисник жодного разу про обставини психологічного тиску на ОСОБА_7 не заявляли. Обвинувачений не заперечував та послідовно ствердив обставини відкритого заволодіння ланцюжком потерпілої, в тому числі в процесі судового розгляду, що виключало можливість вчинення на нього будь якого тиску і примусу, при цьому, повідомляв такі деталі вчиненого кримінального правопорушення, які могли бути відомі виключно особі, яка безпосередньо його скоїла.

В поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_7 , висновок суду про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах не оспорював, як і не оскаржував кваліфікацію своїх дій за ч. 4 ст. 186 КК України та перебуваючи поза контролем правоохоронних органів в умовах слідчого ізолятора і під час розгляду кримінального провадження місцевим судом, як і в процесі досудового розслідування жодного разу про будь які факти психологічного тиску на нього не заявляв та такі обставини не стверджував, а повністю визнавав вину та в своїх діях каявся.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що вказані обставини щодо психологічного тиску на ОСОБА_7 абстрактними особами органів прокуратури носять надуманий та хаотичний характер, не стверджуються жодними доказами та підлягають відхиленню.

Оголошена ОСОБА_7 підозра, кваліфікація його дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу, мотиву та інших обставин вчинення кримінального правопорушення, наскільки вони відомі слідчому. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Тому твердження сторони захисту, що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Ставлячи питання про зміну вироку суду, сторона захисту, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів обвинуваченого органами досудового розслідування та судом не навела, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення в частині апеляційних доводів сторони захисту, колегією суддів не встановлено.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що усім доказам в кримінальному провадженні у їх сукупності суд першої інстанції дав належну правову оцінку, прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині призначеного покарання, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначено в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України, відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особи та обставин, що пом`якшують покарання.

Зокрема, судом при призначенні ОСОБА_7 покарання взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу винного, який раніше неодноразово судимий, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, не працює, перебуває на обліку лікаря нарколога у зв`язку із епізодичним вживанням алкоголю, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Згідно даних досудової доповіді, складеної Хмельницьким районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній (а.п. 36-38, т. 1).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 є визнання вини, щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , не встановлено.

Разом з тим, місцевий суд, враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, з попередніх судимостей жодних висновків не зробив та вчинив нове, умисне кримінальне правопорушення, фактично відразу після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував тривалий строк покарання, беручи до уваги систематичність вчинення кримінально-карних діянь, правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі реально фактично в мінімальному розмірі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_7 , при даних конкретних обставинах провадження та особі обвинуваченого є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

А тому, колегія суддів не може погодитись з твердженнями обвинуваченого про призначення явно несправедливого покарання, внаслідок його суворості. При цьому, судом були враховані ті обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі.

Ті обставини, що ОСОБА_7 визнав вину, щиро розкаявся, відшкодував завдану потерпілій шкоду, в даному випадку не є підставою для пом`якшення йому покарання, оскільки дані обставини були враховані місцевим судом при призначенні йому покарання.

Тому застосування до нього ст. ст. 69, 75 КК України колегія суддів вважає безпідставним.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку у межах апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3