Провадження №1-кп/127/970/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

дослідивши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000792 від 05.09.2023,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на 60 днів. Клопотання мотивовані тим, що вони обґрунтованого обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявні ризики визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачені зможуть переховуватись від суду усвідомлюючи тяжкість вчиненого ними кримінального правопорушення та міру покарання, яка може бути до них застосована у разі визнання їх винними, також, можуть незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою зміни показів в судовому засіданні, які суд досліджує безпосередньо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачені раніше неодноразово судимі, вчинили злочин під час непогашеної судимості, крім того можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, що є підставою для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора про продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, надав клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, зазначив, що має місце проживання у Вінниці та бажає проходити службу в лавах ЗСУ.

Захисник ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного та просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити його на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 з приводу клопотання прокурором про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 підтримав думку свого підзахисного та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, а в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою, суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, суд, враховує, те що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за попередньою змовою групою осіб, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Крім того, у нього не має достатніх соціально-стримуючих факторів та соціальних зв`язків, оскільки не має постійного законного джерела доходів, раніше неодноразово судимий, а тому перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду, розуміючи про міру покарання, яку може бути застосовано у разі визнання його винним у скоєному, зможе здійснювати тиск на потерпілого та свідків, які ще не допитані судом в засіданні, а також продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

З приводу заявленого клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Так, однією з підстав для звільнення обвинувачений зазначає бажання проходити службу в ЗСУ, однак він не є засудженою особою, до якої відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 81-1 КК України, можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби.

Також, посилання на наявність місця проживання у м. Вінниці не може бути єдиною підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки не нівелює наявність інші ризиків.

Все вищевикладене в сукупності, свідчить про доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, тому клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 слід продовжити застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Також, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, судом враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за попередньою змовою групою осіб, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Дані обставини свідчать про те, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, здійснювати вплив на потерпілого та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, зважаючи на відсутність законного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків. Обвинуваченим та його захисником не надано належних обґрунтувань та доказів, які б спростовували висновки суду.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

Все вищевикладене в сукупності, свідчить про доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, тому клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а ОСОБА_6 слід продовжити застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Крім того, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення у якому підозрюються обвинувачені пов`язане з застосуванням насильства та спричиненням іншим особам тілесних ушкоджень, суд вважає за недоцільне визначати розмір застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 8 Конституції України, ст. ст. 7, 31, 132, 176-178, 182, 183, 184, 186, 196-199, 370, 372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинувачено ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити на 60 днів, - з 28 травня 2024 року до 26 липня 2024 року включно.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою, продовжити на 60 днів, - з 28 травня 2024 року до 26 липня 2024 року включно.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченим підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1