Дата документу 16.04.2024 Справа № 317/345/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/160/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/345/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 27 вересня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Марганець Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2 ,

визнано винуватими і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винуватими і засуджено за те, що вони 16 грудня 2019 року разом з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме апеляційне провадження (далі Особа-1), приблизно о 23 годині 30 хвилин, перебуваючи по АДРЕСА_3 , маючи спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до кабельних колодязів №4, 5, 6, 7, 8, 9, в яких прокладена кабельна лінія зв`язку ПАТ «Укртелеком» та шляхом розкопування ґрунту за допомогою сокири та фізичної сили зняли з поверхні бетонні кришки, отримавши доступ до зазначених колодязів з прокладеними в них кабельними лініями, з яких мали намір викрасти кабельну продукцію ліній зв`язку довжиною не менше ніж 336 метрів (відстань між колодязями №4 та №9) і які містять кабельну продукцію. Однак ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та Особа-1 не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки їх дії були викриті співробітниками поліції.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище. Йому призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище. Йому призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про речові докази.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просила вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК. Свої вимоги захисник мотивувала тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутні постанови про визначення групи прокурорів та про визначення групи слідчих під час досудового розслідування. Суд першої інстанції під час судового розгляду не перевіряв повноваження прокурора, який здійснював процесуальне керівництво під час досудового розслідування, так само як і групи слідчих. Відтак докази, зібрані під час досудового розслідування, є недопустимими. Суд не перевірив доводи Особи-1 про застосування до неї заходів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування. Висновок експерта №51/20 від 10.01.2020 року є неналежним доказом, оскільки в ньому зазначений лише можливий показник середньої ціни за один метр телефонного кабелю у вказаний період часу, а відтак і сума ймовірно завданої б шкоди також є припущенням. Крім того, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК, оскільки не містить вказівки про розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 , які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги захисника та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок районного суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК кримінального правопорушення було зроблено з додержанням ст.23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст.94 зазначеного Кодексу.

Так, висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та поєднаного з проникненням у сховище суд першої інстанції дійшов на підставі аналізу показів допитаних в судовому засіданні свідків.

Зокрема свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що в грудні 2019 року він працював на посаді виконуючого обов`язки начальника СРПП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області і його підрозділ займався пошуком осіб, причетних до крадіжок телефонних кабелів. Працівники розшуку встановили кілька автомобілів, які можуть бути причетні до цих крадіжок, та було організовано засідку неподалік від колодязів Укртелекому в с.Біленьке. В ту ніч він разом зі ОСОБА_11 знаходився на чергуванні в районі в`їзду в с.Біленьке зі сторони с.Мар`ївка, коли побачив автомобіль «Suzuki Grand Vitara», який заїхав до Біленького. Це було приблизно на початку першої години ночі. Згодом, десь через годину, йому подзвонили ОСОБА_12 та сказали, що чують звуки з боку колодязів Укртелекому наче хтось бив або стягував з колодязів бетонні кришки. Вони під`їхали в район перехрестя центральної вулиці с.Біленьке та побачили там автомобіль «Suzuki Grand Vitara», який раніше заїхав до села. Біля автомобіля було двоє чоловіків, які, побачивши їх, почали тікати, після чого їх стали переслідувати працівники розшуку. Це відбулось десь о 01 годині 30 хвилин. Через деякий час працівниками поліції був зупинений автомобіль «Daewoo», з якого вискочив один чоловік та зміг втекти. Другого чоловіка ОСОБА_8 затримали працівники поліції. ОСОБА_8 був у брудному одязі та з брудними руками. Коли вони на місці події оглядали автомобіль «Suzuki» за допомогою ліхтарика, то в салоні було видно обрізки кабелю. Було викликано слідчо-оперативну групу. Згодом Особа-1 була затримана біля дороги в лісосмузі в напрямку с.Мар`ївка.

Крім того, із показів свідка ОСОБА_11 було встановлено, що він працює на посаді поліцейського СРПП. З 16 на 17 грудня 2019 року він заступив на чергування по Запорізькому району разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Коли вони знаходились в районі Мар`ївки або Розумовки, точно він не пам`ятає, їм повідомили, що до с.Біленьке в`їхав автомобіль «Сузукі», в якому можуть бути особи, причетні до крадіжок кабелів. Вони поїхали в район вулиці Запорізької в с.Біленьке, по дорозі чули якийсь стукіт. Прибувши на місце побачили автомобіль «Сузукі». Коли вони під`їжджали, він бачив в тумані силует людини, яка втікала. Біля автомобіля були обрізки телефонних кабелів, а на місцевості він бачив відкриті люки колодязів «Укртелекому». Також вони посвітили ліхтарем в салон автомобіля та побачили там обрізки кабелів приблизними шматками по 1 метру, брудний одяг та якісь інструменти. Вони викликали слідчо-оперативну групу. Приблизно о 4 годині ранку вони побачили, як повз них проїхав автомобіль Ланос і хтось з поліцейських почав зупиняти цей автомобіль, але він поїхав далі. Вони сіли до службового автомобіля та, увімкнувши проблискові маячки, поїхали за ОСОБА_15 , який зупинився через 100-150 метрів. В салоні ОСОБА_15 був водій, дівчина та чоловік приблизно 40 років у камуфляжному одязі, якого він упізнав у судовому засіданні як обвинуваченого ОСОБА_8 . Від водія та дівчини дізнались, що в салоні був ще один чоловік, але він вискочив з автомобіля раніше. Через деякий час він побачив, що працівники розшуку привезли ще одного чоловіка, який також був у камуфляжній формі, його виявили в полі неподалік.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні надав покази про те, що він є оперуповноваженим працівником поліції. В ніч з 16 на 17 грудня 2019 року він заступив на чергування, під час якого відпрацьовували с.Біленьке, куди він прибув на службовому автомобілі «Шкода». Приблизно о 3 годині, коли він знаходився на вулиці Волі в с.Біленьке, він почув якісь стуки, після чого подзвонив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і ті прибули на місце. Коли вони підійшли в район вулиці Запорізької, то побачили автомобіль «Suzuki Grand Vitara» біля якого було помітно силуети двох осіб, які зникли в напрямку вул.Кірова. Неподалік автомобіля була розрита земля, відкриті колодязі. Коли вони посвітили в салон автомобіля ліхтарем, то він побачив в ньому якісь поліетиленові балахони та якісь проводи. Вони викликали слідчо-оперативну групу. Потім в районі с.Мар`ївка побачили чоловіка, який їм сказав, що йшов в сторону Нікополя, а тут збирав дрова. Крім того, коли вони були на місці події на вулиці Запорізькій, повз них проїхав автомобіль «Daewoo Lanos», який на вимогу поліцейського одразу не зупинився, а проїхав далі. Коли вони зупинили цей автомобіль, один чоловік встиг вискочити з машини та втекти. В автомобілі залишились водій, жінка та чоловік. Зазначив, що чоловіком, якого виявили в автомобілі «Daewoo Lanos» був ОСОБА_8 . Також зазначив, що напередодні приблизно о 23 годині він був на місці події і люки колодязів «Укртелекому» були на місці.

Крім того, рішення суду про винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також даними, встановленими із аналізу сукупності зібраних у ході досудового розслідування письмових доказів, наданих стороною обвинувачення і досліджених судом першої інстанції, зокрема: протоколом огляду місця події від 17 грудня 2019 року з план-схемою та фототаблицями до нього, в якому зафіксовано обстановку на місці події, зокрема зафіксовано, що один колодязь ПАТ «Укртелеком» відкритий, біля нього розритий ґрунт та знаходиться розколотий навпіл металевий люк; навколо іншого колодязя ПАТ «Укртелеком» розкопано ґрунт; ще над одним колодязем розкопаний ґрунт, а його кришка зірвана з бетонної основи та зсунута вбік; ще один колодязь відкритий та залізобетонна пробкоподібна кришка якого відкинута в сторону та перевернута; залізобетонна пробкоподібна кришка ще одного колодязя відкинута в сторону та перевернута. Зсередини колодязя назовні витягнута частина дротів у чорній пластиковій ізоляції, а на відстані 2 метри від колодязя біля дороги знаходиться автомобіль «Daewoo Lanos» вишневого кольору з номером реєстрації НОМЕР_1 . На відстані 20 метрів від вищезазначеного колодязя на поверхні трави лежать п`ять фрагментів багатожильних мідних дротів у чорній пластиковій ізоляції. Біля вказаних фрагментів кабелів на узбіччі стоїть автомобіль «Suzuki Grand Vitara» сірого кольору. Ще над одним колодязем розкопаний ґрунт, а сам колодязь відкритий. Біля колодязя на поверхні ґрунту лежать дві металеві кришки. Далі знаходиться ще один колодязь, який закритий бетонною кришкою, ґрунт навколо нього розкопаний; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 грудня 2019 року; протоколом обшуку автомобіля «Suzuki Grand Vitara» сірого кольору, д/н: НОМЕР_2 від 18 грудня 2019 року та відеозаписом до нього, відповідно до якого в зазначеному автомобілі було виявлено інструменти, пару рукавиць, сумку, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 ; висновком судово-товарознавчої експертизи №51/20 від 10 січня 2020 року, якою встановлено ринкову вартість телефонних кабелів.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази, надавши їм належну оцінку, в тому числі, оцінивши їх сукупність на предмет достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, суд першої інстанції з наведенням докладних мотивів дійшов обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 інкримінованого їм кримінального правопорушення. Приймаючи таке рішення, суд дотримався критеріїв доведеності винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини.

При цьому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано піддав критичній оцінці версію обвинувачених про їх непричетність до вчинення злочину. Адже самі обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не заперечували факт їх перебування в с.Біленькому та поблизу нього в період часу з 23 години 30 хвилин 16 грудня 2019 року до ранку 17 грудня 2019 року. Автомобіль, на якому в ту ніч пересувались обвинувачені, було виявлено біля розкритих колодязів ПАТ «Укртелеком». Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_17 та ОСОБА_18 впізнали на фото обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як осіб, що під час поїздки з ними на автомобілі Ланос в районі с.Біленьке обговорювали обставини скоєння крадіжки кабелю, зазначивши при цьому, що ОСОБА_9 покинув автомобіль після того, як їх зупинили працівники поліції. Більш того, виявлення в автомобілі, на якому обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули до місця події, спеціального інструменту, а саме металевого лому, кусачок та плоскогубців, а також зовнішній вигляд ОСОБА_8 під час його затримання безумовно спростовує версію обвинувачених про те, що вони приїхали напиляти дерев.

Крім того, суд першої інстанції слушно звернув увагу і на те, що автомобіль, на якому пересували обвинувачені, був виявлений на значній відстані від місця, де обвинувачені нібито мали намір напиляти дров, чому не було надано будь-якого логічного пояснення під час судового розгляду. Зазначене вкотре спростовує версію обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про їх непричетність до вчинення інкримінованого їм злочину.

Також зміст мотивувальної частини вироку свідчить про те, що суд першої інстанції детально перевірив усі доводи, наведені стороною захисту під час судового розгляду, зокрема і про недопустимість таких доказів як протокол огляду місця події від 17.12.2019 року, протокол обшуку від 18.12.2019 року, та обґрунтовано, з наведенням належних мотивів, визнав їх безпідставними. З такими мотивами суду погоджується і колегія суддів.

Крім того, перевірив суд і твердження сторони захисту про невідповідність змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, змісту заяви, яка була відкрита стороні захисту при завершенні досудового розслідування, а відтак і про неможливість врахування відомостей, що містяться у цій заяві, як доказу. При цьому суд правильно виходив з того, що заява про вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст.84 КПК не є процесуальним джерелом доказів, а є лише однією з підстав для внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому зазначені в заяві ПАТ «Укртелеком» факти були перевірені під час досудового розслідування кримінального провадження.

Отже, дослідивши обставини встановлені під час кримінального провадження, надавши доказам належну оцінку, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК.

В своїй апеляційній скарзі захисник стверджувала про недопустимість усіх зібраних у провадженні доказів через відсутність в матеріалах кримінального провадження постанов про визначення групи прокурорів та групи слідчих під час досудового розслідування.

Надаючи оцінку таким доводам апеляційної скарги захисника колегія суддів виходить з того, що постанови про визначення прокурора або групи прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво, а так само постанова про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами. Якщо це питання виникає під час апеляційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані суду апеляційної інстанції в межах перевірки доводів, викладених в апеляційній скарзі. На обов`язку апеляційного суду дослідити такі постанови для перевірки доводів сторони захисту в цій частині неодноразово зазначав у своїх постановах Верховний суд, висновки якого є обов`язковими для судів першої і апеляційної інстанцій.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що сторона захисту під час судового розгляду не ставила питання про те, що докази у цьому провадженні були зібрані неуповноваженими особами. Про недопустимість зібраних у справі доказів через відсутність постанов про призначення групи прокурорів та групи слідчих сторона захисту заявила вже в апеляційній скарзі на вирок.

З огляду на такі аргументи захисту під час апеляційного розгляду прокурором було надано і апеляційним судом досліджено постанову т.в.о начальника СВ Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області від 17.12.2019 року про призначення слідчої групи у кримінальному провадженні №0001514, а також постанову заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №2 від 17.12.2019 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001514.

Надані прокурором в цій частині відомості повністю узгоджуються з даними, що містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення», відповідно до яких 17.12.2019 року було винесено постанови про призначення групи прокурорів та призначення слідчої групи у даному кримінальному провадженні. Зазначений реєстр матеріалів досудового розслідування був отриманий стороною захисту.

Крім того, в матеріалах провадження, які були предметом судового дослідження під час судового розгляду справи, міститься постанова керівника Запорізької окружної прокуратури від 25.03.2021 року та постанова першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури від 06.07.2021 року про зміну групи прокурів в даному кримінальному провадженні. Дані постанови також об`єктивно свідчать про існування первісної постанови про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Вищенаведені встановлені апеляційним судом обставини переконливо свідчать про існування в матеріалах досудового розслідування підписаної керівником відповідного органу прокуратури постанови про призначення (визначення) групи прокурорів в даному кримінальному провадженні, а так само постанови про призначення слідчої групи у кримінальному провадженні, що обумовлює відсутність підстав вважати здобуті докази у справі недопустимими.

Будь-яких інших підстав неповноважності прокурора чи слідчих сторона захисту не наводить, а тому колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів, отриманих під час досудового розслідування.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що суд не перевірив доводи Особи-1 про застосування до неї заходів фізичного та психологічного тиску, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, матеріали кримінального провадження не містять в собі даних про те, що під час досудового розслідування Особа-1, яка була забезпечена захисником, зверталася до уповноважених органів із заявою про застосування до неї фізичного або психологічного насильства працівниками правоохоронних органів. Сторона захисту відомостей про оскарження Особою-1 у встановленому законом порядку дій службових осіб правоохоронних органів також не надала. Крім того, надані сторонами та досліджені у судовому засіданні документи, оформлені під час досудового розслідування, також не містять заяв чи повідомлень Особи-1 про протиправні дії працівників поліції. Зокрема, протокол затримання Особи-1 підписано без жодних зауважень та заперечень та зазначено про відсутність скарг. Під час судового розгляду Особа-1 не вказувала конкретних осіб, які застосовували такий фізичний та психологічний тиск. Також Особа-1 під час здійснення судового розгляду клопотань щодо вчинення судом дій, передбачених ч.6 ст.206 КПК, не заявляла.

Більш того, колегія суддів констатує, що в основу вироку не покладено доказів, які би ґрунтувалися на показаннях, отриманих від Особи-1 під час досудового розслідування. Захисник у скарзі не зазначила, яким чином неперевірка судом показів Особи-1 про застосування до неї недозволених методів слідства, вплинула на законність та обґрунтованість вироку суду щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Отже наведені в цій частині доводи скарги захисника не дають підстав дійти висновку, що оскаржуване судове рішення було ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Не можуть вважатися обґрунтованими і аргументи захисника про неналежність як доказу висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №51/20. Адже це дослідження було проведено за встановленою КПК процедурою, зміст висновку відповідає статтям 101, 102 вказаного Кодексу. Зокрема вказаним експертним дослідженням було визначено ринкову вартість телефонних кабелів ПАТ «Укртелеком» станом на 16.12.2019 року окремо за 1 метр кабелю та окремо за 336 метрів кабелю кожного виду, оскільки обвинувачені намагалися викрасти кабельну продукцію ліній зв`язку довжиною не менше ніж 336 метрів. Зазначений висновок експерта прямо підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а тому, усупереч доводам захисника, вказаний доказ обґрунтовано визнано судом належним і допустимим.

Твердження захисника про те, що визначений експертом розмір шкоди, яка могла бути завдана, є припущенням, колегія суддів піддає критичній оцінці. При цьому судова колегія виходить з того, що відповідно до змісту висновку експерта №51/20 в ньому визначено не можливий показник середньої ціни, як про це стверджувала захисник, а визначено ринкову вартість наведених об`єктів станом на 16.12.2019 року за 1 метр та за 336 метрів відповідно. Крім того, це експертне дослідження проведено експертом, яка має відповідну вищу освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за експертною спеціальністю, має відповідний стаж роботи, а у дослідницькій частині наведено методи, за допомогою яких було проведено це дослідження. З цих підстав у колегії суддів відсутні підстави ставити під сумнів достовірність визначеного експертом розміру шкоди, яку намагалися заподіяти обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Не є слушними і доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність обвинувального акта вимогам закону через нібито відсутність в ньому вказівки про розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди, оскільки обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні містить у собі всі відомості, передбачені ст.291 КПК, в тому числі і розмір шкоди, яку намагалися заподіяти обвинувачені.

У контексті наведених обставин колегія суддів не може визнати переконливими та достатніми доводи, викладені у апеляційній скарзі, про необхідність скасування вироку на зазначених у скарзі підставах.

Істотних порушень норм права у цьому кримінальному провадженні при його перегляді судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому відсутні передбачені ст.409 КПК підстави для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення апеляційної скарги.

Що стосується клопотання захисника про виклик і допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , то колегія суддів зазначає, що зазначені свідки були заявлені стороною обвинувачення. В ході судового розгляду сторона захисту не заявляла клопотання про допит зазначених осіб і не наполягала на такому допиті. Крім того, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 були досліджені судом першої інстанції і сторона захисту мала можливість доводити перед судом свої аргументи стосовно цих доказів. Доводи захисту щодо недопустимості цих протоколів як доказів були перевірені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Сама по собі та обставина, що захисник ОСОБА_7 не приймала участі в розгляді справи судом першої інстанції, не надає підстав для задоволення відповідного клопотання про допит зазначених осіб. Відтак колегія суддів не встановила правових підстав для задоволення зазначеного клопотання захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 27 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4