Справа №639/519/24
Провадження №1-кп/639/224/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №639/519/24 (в ЄРДР №0000007 від 05.01.2024) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, не маючого судимості, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 28.11.2023, приблизно о 00 годині 03 хвилин перебував на автомобілі «Renault Megane» в якості таксиста неподалік заправки «WOG», що розташована за адресою: м. Харків, вул. Чуваська, 1, де знаходився з раніше йому незнайомим ОСОБА_4 , який перебував в якості пасажира.

Саме в той час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 , шляхом обману.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, діючи умисно, не маючи наміру виконувати домовленість з ОСОБА_4 щодо відвезення останнього з м. Харкова до м. Херсона, спочатку попросив надіслати нічого не підозрюючого ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 5000 гривень на картку банку «А-Банк» НОМЕР_1 , як передоплату за послугу з перевезення, під приводом необхідності здійснення заправки автомобіля «Renault Megane», при цьому гарантувавши довезення потерпілого ОСОБА_4 до місця призначення - м. Херсона.

У відповідь на це ОСОБА_4 , нічого не підозрюючи про протиправний, шахрайський намір ОСОБА_3 , довіряючи останньому, надіслав зі своєї банківської картки НОМЕР_2 через мобільний застосунок «Ощад24» грошові кошти у сумі 5000 гривень на банківську картку банку «А-Банк» НОМЕР_1 , яка знаходилась у володінні ОСОБА_3 ..

Після цього ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, переконавшись, що грошові кошти були надіслані, не маючи наміру на довезення ОСОБА_4 до місця призначення, скориставшись тим, що останній вийшов з автомобіля до вбиральні, з місця скоєння кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився грошовими коштами на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального проступку, скоєного ОСОБА_3 ,передбачена ч. 1 ст. 190 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з клопотанням прокурора ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за обставин наведених вище, тобто в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), висловив згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також до обвинувального акту додано аналогічну заяву потерпілого ОСОБА_4 .

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; неодружений, дітей або інших непрацездатних осіб на утриманні не має; працездатний, але офіційно не працевлаштований; в силу ст. 89 КК України не має судимості; має місце реєстрації та постійне місце проживання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, кількість епізодів кримінально протиправної діяльності - один; відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки; особу винного; відсутність обставин, які пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

При цьому необхідно відзначити, що судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 вересня 2018 року по справі 647/1831/15-к.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Водночас матеріали кримінального провадження не містять даних про можливість виконання обвинуваченим покарання у виді штрафу, адже ОСОБА_3 не має постійного місця роботи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що досягнення цілей покарання щодо ОСОБА_3 в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді громадських робіт в межах санкцій ч. 1 ст. 190 КК України, яке буде необхідним і достатнім.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суду м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування.

Суддя ОСОБА_1