У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001699, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2023 року відносно

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрована в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачена ОСОБА_5 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2023 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено їй покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України 1 року позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України 4 років позбавлення волі.

Ухвалено, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю правопорушень, шляхом часткового складання, остаточно призначити 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалено, з урахуванням вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.09.2022 р., на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно призначити, шляхом поглинання, покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалено строк покарання обчислювати з 12.09.2019 р.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачена ОСОБА_5 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та призначити покарання, за скоєнні кримінальні правопорушення, на строк відбутого покарання за раніше винесеними вироками.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичних обставин справи кримінального провадження та доведеності її вини, вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначення покарання, з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зауважує, що при ухваленні оскаржуваного вироку суд не дотримався вимог ст. 66 КК України, та не вказав чому він не застосував вказані положення при винесені свого рішення відносно її підзахисної, а лише обмежився зазначенням того факту, що вона щиро розкаялась.

Натомість, під час досудового розслідування та судового слідства вона визнала свою вину в повному обсязі, активно сприяла слідству у розкриті злочину, є хворою жінкою та вчинила кримінальні правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, через матеріальну залежність.

Крім того, суд не спростував ту обставину що вона є смертельно хворою людиною, оскільки хворіє на невиліковні хвороби, що підтверджується довідкою № 4166 від 24.05.2023 р. та постійно отримує підтримуючу терапію, і в разі перебування місцях позбавлення волі буде цього позбавлена, що може становити загрозу для її життя.

На підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, з урахуванням даних про особу підсудної, наявності пом`якшуючої обставини покарання та відсутності обтяжуючих, вважає, що суд безпідставно не застосував при винесені свого вироку положення ст. 69 КК України, оскільки у даному випадку було б достатнім застосування до неї того покарання, яке вже фактично відбуте.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

06.09.2019 р. приблизно о 10.20 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у оптово-роздрібному супермаркеті «Таврія В», розташованому в ТЦ «Корабельний» за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 234-В, в якому ПП «Таврія Плюс» здійснює свою господарську діяльність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, користуючись тим, що магазин є об`єктом загального користування та вхід громадянам до нього є вільним, маючи вільний доступ до представлених для продажу у цьому магазині товарів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрала з полиці продовольчі товари, належні ПП «Таврія Плюс», а саме: шоколадки «Корона MaxFun 160 г, молочні зі шматочками манго/ананаса/маракуї та вибуховою карамеллю», в кількості 8 штук, вартістю 40,62 грн. за 1 шт., загальною вартістю 324,96 грн., а також шоколадки «Корона MaxFun 160 г, молочні з мармеладом, печивом, карамеллю», в кількості 7 штук, вартістю 40,62 грн. за 1 шт., загальною вартістю 284,34 грн., а всього викрала 15 шоколадок на загальну суму 609,30 грн., які сховала до своєї жіночої сумки світлого кольору та покинула приміщення магазину, не розрахувавшись за обраний нею товар.

З викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим за власним розсудом, чим заподіяла ПП «Таврія Плюс» майнову шкоду в розмірі 609,30 грн.

08.09.2019 р. приблизно об 11.08 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у оптово-роздрібному супермаркеті «Таврія В», розташованому за адресою: пр. Корабелів, 20/3 у м. Миколаєві, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, користуючись тим, що магазин є об`єктом загального користування та вхід громадянам до нього є вільним, маючи вільний доступ до представлених для продажу у цьому магазині товарів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиці майно, а саме: 2 упаковки зубної пасти «Sensodyne», 75 мл, «Швидка дія відбілююча», вартістю кожна по 71,27 грн., на загальну суму 142,54 грн., 3 упаковки зубної пасти «Sensodyne», 75 мл, «Whitening», вартістю кожна по 57,42 грн., на загальну суму 114,84 грн., 3 упаковки зубної пасти «Sensodyne», 75 мл, «Швидка дія», вартістю кожна по 71,42 грн., на загальну суму 142,84 грн., а всього 8 упаковок зубної пасти «Sensodyne» на загальну суму 529,06 грн., які сховала до своєї жіночої сумки світлого кольору та направилась до виходу з приміщення магазину, не розрахувавшись за обраний нею товар.

Однак, ОСОБА_5 свій злочинний умисел довести до кінця не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена співробітниками вищевказаного магазину при виході з магазину.

12.09.2019 р. приблизно о 19.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості, біля будинку № 293 по пр. Богоявленському в м. Миколаєві, керуючись раптово виниклим корисливим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка намагалась, повторно, відкрито викрасти золоті прикраси, належні ОСОБА_7 , яка є особою похилого віку, а саме золотий ланцюжок, довжиною 58,5 см, вагою 4,13 г, вартістю 4 956 грн. та золотий кулон, круглої форми із зображенням скорпіона, вагою 0,7 г, вартістю 840 грн., всього на загальну суму 5 796 грн.

Однак, з причин, що не залежали від її волі, ОСОБА_5 не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки потерпілій ОСОБА_7 , вдалося утримувати при собі вищезазначені прикраси у деформованому стані. Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла.

Своїми умисними і протиправними діями ОСОБА_5 намагалася заподіяти потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 5 796 грн.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, за місцем проживання характеризується негативно, частково відшкодувала майнову шкоду шляхом повернення майна. Визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, а обставинами, які обтяжують покарання рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Обставини обвинуваченою ОСОБА_5 не заперечувались, досліджувались за згодою учасників судового провадження, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та її особі, то вони, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими з огляду на таке.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, має постійне місце мешкання, за яким характеризується негативно, частково відшкодувала майнову шкоду шляхом повернення майна.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_5 раніше неодноразово судима за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, а також у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, покарання за які відбувала як реально у виді позбавлення волі, так і з можливістю звільнення від його відбування з випробуванням. Однак, це не призвело до позитивних змін в її особистості, не створило готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, вона не зробила належних висновків для себе, і повторно вчинила нові кримінальні правопорушення, що свідчить про стійкість сформованої протиправної поведінки обвинуваченої та його очевидне небажання ставати на шлях виправлення.

Зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченої доводи стосовно неналежної оцінки даних про її стан здоров`я є необґрунтованими, з огляду на те, що вони існували і на час вчинення кримінального правопорушення, однак жодним чином не вплинули на протиправну поведінку та не стали стримуючим фактором для неї від противоправних дій.

Більш того, з 12.09.2019 р. по 12.05.2023 р. обвинувачена ОСОБА_5 відбувала покарання у виді позбавлення волі, за попереднім вироком, що також не може свідчити про неможливість відбуття нею такого виду покарання, як зазначає остання, із загрозою для її життя.

Стосовно доводів обвинуваченої про її активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, яка має бути врахована як така, що пом`якшує покарання, апеляційний суд доходить наступного.

Під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.

Водночас, матеріали кримінального провадження не містять даних про повідомлення ОСОБА_5 органам досудового розслідування таких обставин вчиненого нею кримінального правопорушення, які б ще не були встановлені ними на підставі проведених слідчих (розшукових) дій.

Повне визнання обвинуваченою своєї вини та її щире каяття були враховані судом першої інстанції та дали суду право, з урахуванням наявних обставин, які обтяжують покарання, призначити обвинувачений ОСОБА_8 покарання в мінімальних межах санкцій інкримінованих кримінальних правопорушень.

Інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачена, не виправдовують її злочинної поведінки та, з огляду на встановлені у даному провадженні обставини, не можуть істотно вплинути на вирішення питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання.

На думку апеляційного суду, покарання судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, воно відповідає тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, вирок суду є законним і підстав для його зміни, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2023 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3