ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4/24
провадження № 1-кс/753/102/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Громадської організації «НОН-СТОП» на бездіяльність службової особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація «НОН-СТОП» (далі також - ГО «НОН-СТОП», заявник, скаржник) в особі голови ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність службових осіб, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Центрального регіону, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

В обґрунтування скарги зазначено, що 26.12.2023 голова Громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_3 засобами електронного поштового зв`язку направив до Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Центрального регіону заяву в якій повідомив про кримінальні правопорушення. Скаржник вважає бездіяльність неправомірною посилаючись на те, що дотепер відомості про кримінальне правопорушення за заявою до ЄРДР не внесені і досудове розслідування не розпочате при тому, що заява містить усі необхідні відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР

Представник заявника ОСОБА_3 просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника... Однак враховуючи, що кримінальний процесуальний закон встановлює скорочені терміни розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора (не пізніше 72 годин з моменту надходження скарги), підстав для перенесення судового засідання суд не вбачає.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проте його неявка не перешкоджає розгляду цієї скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на наведені положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих матеріалів.

Згідно ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування провадження технічними засобами не здійснювалось.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив такі обставини.

27.12.2023 Громадська організація «НОН-СТОП» подала в тому числі і до Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Центрального регіону заяву про вчинення кримінального правопорушення, у якій повідомила про те, директор Комунального підприємства «РИТУАЛ» ОСОБА_4 , перебуваючи у злочинній змові із пов`язаними з ним особами і комерційними особами, посадовими особами Харківської міської ради, зокрема Департаменту економіки та комунального майна, діючи у складі злочинної організації під керівництвом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підконтрольного їм ОСОБА_8 , за бездіяльності правоохоронних органів, юрисдикція яких поширюється на місто Харків, які отримують за це неправомірну вигоду, за участю афілійованих фізичних і юридичних осіб, через ряд спеціально утворених фіктивних і підконтрольних підприємств в складі конвертаційного центру, створеного з метою ухилення від сплати податків і легалізації доходів злочинним шляхом, зловживаючи своїми службовими обов`язками, в період часу з 2022 по 2023 роки вчинили ряд умисних злочинних дій, а саме привласнили та розтратили бюджетні кошти, міжнародні фінансові кредити і грошові кошти, виводили кошти з КП «РИТУАЛ», бюджету ХМР, укладали фіктивні угоди, придбавали послуги, роботи, товари по завищеним цінам у пов`язаних осіб, а також незаконно використовували майно, що перебуває на обліку КП «РИУТАЛ». Крім того, окремими військовослужбовцями військових формувань України, у змові з членами організованого злочинного угрупування, згадуваного вище, в інтересах вказаного угрупування та КП «РИТУАЛ» Харківської міської ради, під керівництвом Харківського міського голови ОСОБА_9 , здійснюється тиск на активістів - ГО «НОН-СТОП» та її голову ОСОБА_3 , зокрема ними було знищено майно та вчинено замах на життя останнього. Так, на думку скаржника, в діях вищевказаних осіб вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - п.п. 8, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 170, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 297, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 426-1 КК України.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Дотепер у слідчій і в судовій практиці існує щонайменше два підходи щодо порядку виконання уповноваженими особами органу досудового розслідування вимог вищенаведеної норми за результатами розгляду заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення.

Перший підхід полягає у так званому «автоматичному» внесенні відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі відомості викладені особою у заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Цей підхід не передбачає оцінки відповідної заяви чи повідомлення на предмет того, чи викладені заявником відомості дають підстави констатувати певні ознаки кримінального правопорушення.

У свою чергу другий підхід не передбачає «автоматичного» внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях - вносяться лише визначені як такі, що, на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Перший підхід по суті є формальним, і полягає у тому, що будь-яка заява (повідомлення), що має назву (якщо це письмовий документ), чи якщо його так називає заявник (в усній формі) «заява (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення» абсолютно незалежно від змісту такого повідомлення, мають спричиняти внесення уповноваженими особами (слідчим, дізнавачем чи прокурором) відомостей з такої заяви (повідомлення) до ЄРДР та початок досудового розслідування.

Для суду очевидно, що обрання такого формального підходу спричиняє ряд негативних наслідків як для держави та суспільства, так і для окремих людей, і може в окремих випадках зумовлювати внесення до ЄРДР явно недоречних відомостей (наприклад, у разі якщо така заява не містить взагалі жодних даних окрім назви; у разі якщо в ній йдеться про очевидно правомірну поведінку тих чи інших осіб; у разі, якщо в заяві не зазначається яке саме кримінальне правопорушення скоєно (навіть не йдеться про його родову приналежність); у разі, якщо йдеться про події, які взагалі відбуваються поза волею людини тощо).

У зв`язку із цим суд дотримується іншого підходу - змістовного. Такий підхід базується на нормах кримінального процесуального закону.

Так, за приписами частини 5 статті 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться зокрема короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела та попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтею 1 цього Кодексу порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Імперативним положенням, зафіксованим у статті 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Частина 2 статті 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (стаття 91 КПК України).

Частина 1 статті 11 КК України дає загальне визначення поняття кримінального правопорушення, яке містить у собі сукупність ознак, обов`язкових для будь-якого конкретного кримінального правопорушення. Такими ознаками є суспільна небезпечність діяння, передбаченість його Кримінальним кодексом, винність та вчинення його суб`єктом злочину.

Аналіз наведених положень кримінального процесуального та кримінального закону в їх системній сукупності вказує на необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, дізнавачем, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв, викладених раніше.

У протилежному випадку особа, уповноважена на внесення відомостей до ЄРДР, буде позбавлена можливості виконати вимоги частини 5 статті 214 КПК України щодо внесення до ЄРДР викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, а орган досудового розслідування не зможе визначитись з предметом доказування у кримінальному провадженні, а відтак зміст такого кримінального провадження не буде відповідати засаді законності.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення не відповідає також завданням кримінального провадження, оскільки призводить до розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що не дозволяє концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знижує ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнює охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень, а також порушує права та законні інтереси осіб, згаданих у таких повідомленнях, які незаконно і необґрунтовано залучаються в орбіту кримінального процесу.

Такий висновок узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 17.06.2020 у справі № 3-180/2018 за конституційною скаргою ОСОБА_10 , у пункті 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 (справа N 761/20985/18, провадження N 51-8007км18) також наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Дослідженням змісту заяви ГО «НОН-СТОП» установлено, що у ній відсутня конкретна інформація щодо протиправних дій осіб, а наведені у ній обставини не вказують на вчинення дій, що утворюють склад будь-якого кримінального правопорушення.

З огляду на викладене суд не вважає, що у даному випадку уповноваженими особами органу досудового розслідування було допущено неправомірну бездіяльність, та не вбачає підстав для зобов`язання вносити відомості за заявою ГО «НОН-СТОП» до ЄРДР.

Керуючись статтями 107, 303- 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги Громадської організації «НОН-СТОП» на бездіяльність управління поліції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1