Справа № 182/1172/23
Провадження № 1-кп/0182/459/2024
У Х В А Л А

Іменем України

05.01.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд, Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000003 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, -

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000003 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку дії стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивував тим, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу не минули. Обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду та чинити тиск на свідків та потерпілих, скоїти аналогічні злочини.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснив що вину свою він визнає частково, він завжди з`являвся до слідчого та суду, ніколи не переховувався.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його немотивованим.

Вислухавши сторони, суд приходить до наступних висновків.

У п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до у ваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину , передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за вчинення якого Кримінальним законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Таке суворе покарання може спонукати обвинуваченого переховуватись від суду.

Суворість покарання, при оцінці ризику переховування від суду, узгоджується з позицією ЄСПЛ, зазначеною в рішеннях, викладених у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України», де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

Крім того судом враховується, що обвинувачений є неодноразово судимою особою, не працює, не має законного доходу,. Враховуючи репутацію обвинуваченого, як неодноразово судимої особи, суд вважає, що наведені вище факти свідчить про наявність обґрунтованого ризику того, що перебуваючи не під вартою ОСОБА_3 продовжить скоювати злочини проти власності.

Також по провадженню не допитані свідки, тому обвинувачений, перебуваючи не під вартою може тиснути на них з метою зміни ними своїх показань.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Строк тримання під вартою обвинуваченого, належить продовжити не більше ніж на 60 діб.

Підстав для зміни розміру застави не вбачається.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання сторони захисту відмовити. Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали не більше 60 діб, рахуючи з 05.01.2024 року по 04.03.2024 року включно.

Розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 грн., залишити без змін.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1