Єдиний унікальний номер 205/5964/23
Провадження 1-в /205/22/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

Секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

представника ДВК89 - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому виїзному засіданні в приміщенні ДУ «Дніпровська ВК №89» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

ОСОБА_5 засуджений вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2022 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбутий термін за вироком від 24.11.2021 року та остаточно призначити 4 роки позбавлення волі.

Початок строку 03.11.2020 року Кінець строку: 03.11.2024 року.

Станом на 08 лютого 2024 року, засуджений відбув встановлену законом частину строку покарання, що надає можливість для застосування ст. 81 КК України. За час відбування покарання в ДВК №89 засуджений характеризується посередньо. Має 2 дисциплінарні стягнення за порушення режиму відбування покарання та 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

У своєму клопотанні засуджений ОСОБА_5 просить звільнити його умовно-достроково.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, та просив суд звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково, пояснивши, що має заохочення, працевлаштований на виробництві установи, до роботи ставиться відповідально.

Представник адміністрації колонії ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання вважаючи його передчасним.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти звільнення засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково від подальшого відбування покарання, зокрема зазначив, що засуджений неодноразово судимий, а саме 10 разів, раніше вже звільнявся умовно достроково після чого знов вчинив 8 умисних злочинів, має 2 заохочення та 2 стягнення, тому вважає не можливим застосування до засудженого положень ст.. 81 КК України .

Дослідивши матеріали подання, заслухавши представника ДВК №89, думку самого засудженого, враховуючи думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2022 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбутий термін за вироком від 24.11.2021 року та остаточно призначити 4 роки позбавлення волі.

Як вбачається з довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання засуджений має два заохочення та два дисциплінарних стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України - призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього строку відбування покарання довів своє виправлення. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою не довів свого виправлення, а саме що останній під час відбування покарання допускав порушення режиму відбування покарання, що призвело до накладення дисциплінарних стягнень, крім того, раніше звільнявся умовно-достроково від подальшого відбування покарання, проте знову вчиняв умисні злочини, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 у повній мірі не став на шлях виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 371, 372, 537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1