Код суду 233 Справа № 217/80/23
Вирок

Іменем України

04 січня 2024 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000277 від 04 квітня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Авдіївка, Донецької області, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На початку квітня 2023 року близько 12 годин 00 хвилин, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_4 проходив вздовж по вул. Грушевського м. Авдіївка Донецької області, з метою обстеження території після обстрілів. Так, проходячи біля домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 побачив, що воно було пошкоджене під час недавнього артилерійського обстрілу з боку російських окупаційних військ. Пошкоджень також зазнали і господарські будівлі, розташовані на території вказаного домоволодіння, в тому числі і гараж. ОСОБА_4 зробив висновок, що вказана територія перебуває у покинутому стані. Підійшовши ближче, ОСОБА_4 побачив пошкоджені та напіввідкриті внаслідок вибуху металеві ворота гаражу, заглянув всередину та побачив у середині мопед «Riga 13». Далі, керуючись раптово виниклим наміром на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 відкрив за допомогою сили рук ворота гаража, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_3 , після чого пройшов у середину, тим самим проник у нього.

Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні гаражу, ОСОБА_4 зробив спробу завести вказаний мопед, однак в нього це не вдалось зробити. Після цього ОСОБА_4 за допомогою сили рук викотив з приміщення гаражу мопед «Riga 13» без реєстраційного номеру, синього кольору, номер двигуна: НОМЕР_1 та шляхом штовхання мопеду покинув з ним місце скоєння злочину, після чого розпорядився вказаним транспортним засобом на власний розсуд, спричинивши своїми діями матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 6000 грн.

Між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 04 травня 2023 року укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно п. 3 угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється, за обставин, викладених у повідомленні про підозру, і зобов`язується:

а) беззастережно визнавати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення під час судового розгляду.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 2 ст. 75 КК України узгоджено звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та виконання вимоги п. п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене з проникненням у приміщення чи інше сховище караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке згідно з ч. 4 ст.12 КК України є тяжким злочином, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.

Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, судом встановлено, що укладена між прокурором та підозрюваним, за участю захисника, 04 травня 2023 року угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 Кримінального Кодексу України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 04 травня 2023 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання передбачене угодою.

Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо. Судом враховано, що ОСОБА_4 , вчинив інкриміноване йому правопорушення вперше, критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Крім того, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винного, доцільно застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Цивільний позов не заявлений.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню судовим експертом ОСОБА_7 проведено судову транспортно-товарознавчу експертизу № 1739 від 17.04.2023.

Частиною 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Аналізуючи вказану норму права, доходжу висновку, що з обвинуваченого суд має право стягнути процесуальні витрати, в тому числі ті, що пов`язані із залученням експерта, лише у випадку ухвалення стосовно особи обвинувального вироку. При цьому слід зауважити, що такі витрати, відповідно ст. 124 КПК України, стягуються на корись потерпілої особи та/або на користь держави.

Як вбачається з матеріалів справи, експерт ОСОБА_7 є атестованим судовим експертом, який включений до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Разом з цим з інформації яка міститься в картці атестованого судового експерта вбачається, що ОСОБА_7 не є фахівцем державної спеціалізованої установи.

За таких обставин стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_7 вартості експертизи яка проведена не працівником державної спеціалізованої установи, не передбачено чинним законодавством.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 118, 124, 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 травня 2023 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові доказ: мопед марки «Riga 13» без реєстраційного номеру, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1 переданий відповідно до квитанції № 51 у кімнату зберігання речових доказів ВНП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області - повенути за належністю ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: