Справа № 404/3623/23
Номер провадження 1-кс/404/4289/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року місто Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 скаржника ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого який не виконав письмові вказівки прокурора по кримінальному провадженню 0001384 за ч. 2 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Кіровського районного суду на бездіяльність слідчого Національної поліції, який не виконав по вказаному кримінальному провадженню письмові вказівки прокурора, тому просить зобов`язати слідчого виконати письмові вказівки процесуального керівника. У судовому засіданні вимоги підтримав.

Прокурор направив письмове заперечення про необхідність продовження досудового розслідування.

Слідчий відділ Кропивницького відділу ГУНП в Кіровоградській області проводить досудове розслідування по кримінальному провадженню 0001384 за ч. 2 ст. 382 КК України, з приводу невиконання судового рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_3

20.09.2023 року та 10.11.2023 року прокурор Кропивницької окружної прокуратури по вказаному кримінальному провадженню на виконання ст.36 КПК України дав письмові вказівки слідчому.

Згідно ч. 4 ст. 40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.

Відповідно п. п. 1, 2, 17 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні узгоджуватися із загальними засадами кримінального провадження, зокрема із забезпеченням права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора та слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Перелік осіб та підстав, передбачених ст.ст. 303-304 КПК України, не містить права потерпілого вимагати перед слідчим суддею виконання письмових вказівок процесуального керівника.

Предметом оскарження в порядку ст.ст. 303-304 КПК України можуть бути лише рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності, що підлягають оскарженню під час проведення досудового розслідування. Такий перелік не підлягає поширеному тлумаченню. Обумовлене процесуальне застереження дозволяє звернутись до слідчого судді не з будь-яким питанням, а лише з підстав визначених Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. У такому випадку закон повинен містити чітку вимогу про обов`язок слідчого чи прокурора та строк в який зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржено рішення, дія, бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.

Розгляд скарг з приводу виконання письмових вказівок процесуального керівника не регламентований і не передбачений чинним КПК України, у тому числі Кодекс не містить граничних строків для вчинення процесуальної дії, отже вимога безпідставна і не підлягає задоволенню.

В іншому випаду, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, особа має право оскаржити рішення слідчого чи прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, чи оскаржити бездіяльність пов`язану з несвоєчасним розглядом поданого нею клопотання, за правилами ст. 220 КПК України.

Зазначена норма закону стосується слідчих дії, перелік яких містить Глава 20 цього Кодексу. Разом з цим письмова вказівка процесуального керівника не є слідчою дією, тобто не може бути предметом судового контролю.

Перелічені недоліки переконують в тому, що у вимога скаржника безпідставна і задоволенню не підлягає. Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями розділу 1.3. узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування».

Висловлене твердження кореспондується з правовою позицією Конституційного Суду України, згідно якої, обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі Кромбах проти Франції від 13 лютого 2001 року).

Наведене також узгоджується зі сталою практикою, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 серпня 2022 року (справа № 757/61433/21-к, провадження № 51-372 км 22) та від 05 липня 2022 року (справа № 757/27041/21-к, провадження № 51-3781 км 21, від 14 лютого 2023 року (справа №405/680/22). При цьому кримінальний процесуальний закон не містить правових підстав для втручання до повноважень слідчого.

Заявлена скаржником вимога перебуває поза межами процесуальних повноважень слідчого судді щодо розгляду скарги на рішення слідчого, визначені Главою 26 КПК України, тобто існує ризик нелегітимного втручання в дискреційні повноваження слідчого, оскільки постановлення такого рішення, не передбачено кримінальним процесуальним законом.

Обмеження права скаржника на стадії досудового розслідування в частині оскарження, визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом, тобто відповідає основним засадам судочинства, визначеним Конституцією України, є пропорційним та обгрунтованим.

Частиною 2 ст. 303 КПК України визначено порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України. Доводи скаржника стануть предметом розгляду на стадії підготовчого провадження та судового розгляду, а також в суді апеляційної та касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 303-309, 220 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Національної поліції про необхідність виконання письмових вказівок процесуального керівника, відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1