Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1797/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.128 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000096 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 07 листопада 2022 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Докучаєве Красногвардійського району АР Крим, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.06.2016 року Овруцьким райсудом Житомирської області за ч.2 ст.156, ч.1 ст.125, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 09.03.2021 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 13 днів, судимість не погашена,

- за ч.1 ст.125 КК України - у виді сплати штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

- за ст.128 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підстав ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначено у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Овруцького районного суду від 23.06.2017 року і остаточне покарання визначено у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід - не обирався.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку суду, 03 червня 2022 року, близько 18 години 30 хвилин, в с. Піщаниця Овруцької ТГ Коростенського району, на території ферми, ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час суперечки з ОСОБА_8 , наніс їй декілька ударів долонями рук по обличчю, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій навколоорбітральній ділянці, синця в лівій виличній ділянці з переходом на щоку, синця в правій виличній ділянці, синця на шкірі верхньої губи на рівні перших різців та 2-3-4 лівих верхніх зубів, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких.

Після цього, ОСОБА_7 в продовження свого злочинного умислу, не передбачаючи можливості настання суспiльно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча міг і повинен був їх передбачити, умисно руками штовхнув ОСОБА_8 , внаслідок чого остання втратила рівновагу та падаючи вдарилась лівим плечем об землю.

Внаслідок падіння ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого повного переднього вивиху лівої плечової кістки, які відносяться до категорії середніх по критерію тривалого розладу здоров`я та при відсутності ознак небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити. Призначити покарання за скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125, ст.128 КК України у виді позбавлення волі на строк який визначить суд, та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк який визначить суд, а згідно ст.76 КК України, покласти відповідні обов`язки.

Вважає оскаржуваний вирок надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Посилається на те, що суд першої інстанції визнав пом`якшуючими обставинами тільки щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та не врахував таких пом`якшуючих обставин, як повне визнання вини та часткове відшкодування моральної шкоди, про що в судовому засіданні наголошувала потерпіла.

Також судом першої інстанції не в повному обсязі враховано думку потерпілої, яка не просила суворого покарання, а саме позбавлення волі.

Не враховано судом також характеризуючі дані, що за місцем проживання він характеризується посередньо, проживає разом із співмешканкою у цивільному шлюбі, неофіційно працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 подані письмові заперечення в яких останній просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду- без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув і про поважні причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття обвинуваченого не перешкоджає проведенню розгляду

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З кримінального провадження вбачається, що суд призначаючи ОСОБА_7 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом було враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставин що обтяжує покарання не встановлено, дані про особу обвинуваченого, який, по місцю проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, неодноразово судимий, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, 09.03.2021 звільнений від відбування покарання на підставі ст.81 КК України умовно-достроково, строк невідбутого покарання 1(один) рік 6 (шість) місяців 13 днів, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням, висновків для себе не зробив з попередніх судимостей та вчинив нові умисні злочини в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, що відповідно до вимог ч.4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою до якої застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

За правилами визначеними ст. 71 КК України у такому випадку суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому, застосування положень ст. 75 КК України не допускається, а остаточне покарання має бути більшим від покарання за новим вироком та від невідбутої частини покарання.

Так, відповідно до роз`яснень зазначених у п.26 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

За таких обставин суд зобов`язаний був призначити ОСОБА_7 покарання за правилами визначеними ст. 71 і ст. 72 КК України повністю або частково приєднавши невідбуту частину покарання, терміном 1 рік 6 місяців і 13 днів та визначити йому остаточне покарання яке є більшим від цього строку та строку за новим вироком.

Натомість, суд призначив ОСОБА_7 остаточне покарання, яке є меншим ніж невідбута частина покарання за вироком від 23.06.2017 року, оскільки таким терміном є увесь строк умово - дострокового звільнення 1 рік 6 місяців і 13 днів, яке суд апеляційної інстанції не може виправити через відсутність апеляційних скарг сторони обвинувачення.

За таких обставин, підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, колегія суддів не вбачає, доводи обвинуваченого про застосування ст. 75 КК України внаслідок вчинення ним кримінальних правопорушень під час умовно-дострокового звільнення та застосування положень ст. 71 КК України суперечать закону про кримінальну відповідальність.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 07 листопада 2022 року щодо нього - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: