ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/208/24
Провадження №1-кп/477/294/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000434 від 12.08.2023 року , за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утриманні має одну малолітню доньку, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

Установив:

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 30 серпня 2023 року приблизно о 13 годині 40 хвилин, перебуваючи біля продуктового магазину в с. Зайчівське, Мішково-Погорілівської сільської громади Миколаївського району Миколаївської області, з метою особистого збагачення, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, пообіцяв ОСОБА_6 здійснити вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме на службових осіб КЦНП «МОЦПЗ» МОР, які уповноважені на виконання функцій держави при прийнятті рішення щодо допомоги в ухиленні від військової мобілізації шляхом отримання в КНП «МОЦПЗ» МОР завідомо неправдивих медичних документів з встановленням діагнозу психічного розладу ОСОБА_6 , що дають підстави для списання останнього з військового обліку у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за умови надання йому неправомірної вигоди у розмірі 4000 доларів США.

Після чого, 31.08.2023 року, близько 10:20 год., на проїжджій частині автодороги навпроти сторожки дачного кооперативу «Зайчівське» Мішково- Погорілівської сільської громади Миколаївського району Миколаївської області, одержав від ОСОБА_6 для себе заздалегідь обумовлену частину неправомірної вигоди у розмірі 2500 доларів США за вплив на прийняття службовими особами КЦНП «МОЦПЗ» МОР, які уповноважені на виконання функцій держави при прийнятті рішення щодо допомоги в ухиленні від військової мобілізації шляхом отримання в КНП «МОЦПЗ» МОР завідомо неправдивих медичних документів з встановленням діагнозу психічного розладу ОСОБА_6 , що дають підстави для списання останнього з військового обліку у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки як непридатного для подальшого проходження військової служби за станом здоров`я.

Скоєне обвинуваченим ОСОБА_3 кваліфіковано органами досудового розслідування за частиною 2 статті 369-2 КК України як обіцянки здійснити вплив та одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

19.01.2024 року між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_8 укладено угоду про визнання винуватості.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_9 буде призначено покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 369-2 КК України у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 51000 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

В ході підготовки до судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 також підтвердив добровільність угоди та просив її затвердити.

Прокурор ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 369-2 КК України, як надання обіцянки здійснити вплив та одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473,474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на їх основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості та характеру кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 .

Запобіжний захід відносно особи не застосовувався, у суду відсутні підстави для його обрання.

Арешт накладений ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 4 вересня 2023 року скасувати.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз у сумі 4541 грн.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 січня 2024 року, укладену між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 369-2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19 січня 2024 року покарання у виді штрафу у сумі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 51000 ( п`ятдесят одна тисяча) грн.

Роз`яснити ОСОБА_3 наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

Арешт накладений ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 вересня 2023 року скасувати.

Речові докази змиви з рук обвинуваченого ОСОБА_3 , чисту серветку, контрольний аркуш із речовиною, яка використовувалась при помітці грошових коштів - залишити прокурору у матеріалах наглядового провадження; мобільний телефон Самсунг Галаксі А 30S у чохлі чорного кольору з сім картою НОМЕР_1 повернути власнику; предмети зовні схожі на банкноти номіналом по 100 доларів США у кількості 25 штук залишити у наглядовому провадженні прокурора.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі у сумі 4541 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя Людмила СЕМЕНОВА