Дата документу 08.01.2024Справа № 554/291/24
Провадження № 1-кс/554/829/2024
У Х В А Л А

08 січня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання слідчої СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000052 від 06 січня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, має на утриманні двох малолітніх дітей, судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 без визначення розміру застави, необхідність в чому аргументована наступним.

СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 від 06 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 05 січня 2024 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем мешкання останнього в АДРЕСА_2 , протягом вечора спільно вживали спиртні напої.

06 січня 2024 року, близько 05 години, на ґрунті вживання спиртних напоїв, у ОСОБА_6 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. З цією метою, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопив ніж, яким наніс ОСОБА_7 не менше двох ударів в ділянку живота та грудної клітини, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани передньої черевної стінки, проникаючої в шлунок, не проникаючої колото-різаної рани передньої стінки грудної клітки та різані рани І, ІІ, ІІІ пальців лівої кисті.

В ході досудового розслідування кримінального провадження 07 січня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам останнього переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідча просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити з мотивів, наведених у ньому. Вказав, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які надані суду, зокрема:

заявою потерпілого ОСОБА_7 , в якій останній повідомив про те, що 06 січня 2024 року, близько 05 години, ОСОБА_6 , перебуваючи у нього вдома в АДРЕСА_2 , спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді ножових поранень;

показанням потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що ОСОБА_6 являється його товаришем й час від часу вони зустрічаються з ним і вживають алкогольні напої. 05 січня 2024 року, він повернувся додому із м. Дніпро, де працює вахтовим методом та ввечері до нього в гості до кв. АДРЕСА_3 прийшов ОСОБА_6 , з яким вони разом вживали спиртні напої, святкуючи таким чином його приїзд додому. Спочатку сиділи та випивали на кухні, а в подальшому перейшли до кімнати, де продовжили вживати алкогольні напої та дивились телевізор. Через деякий час ОСОБА_6 приніс до кімнати з кухні два ножі. Спочатку він не придав цьому значення, так як ніяких сварок між ним та ОСОБА_6 не було. Потім останній взяв ніж та зненацька вдарив його в ділянку грудної клітини та живота;

протоколом огляду речей потерпілого ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено одяг зі слідами РБК;

показанням лікаря-хірурга КП 2 МКЛ ПМР ОСОБА_8 , який показав, що 06 січня 2023 року, близько 05 години, до приймального відділення був доставлений бригадою ШМД ОСОБА_9 із ножовими пораненнями. В ході обстеження у нього встановлено діагноз: колото-різана рана передньої черевної стінки, проникаючої в шлунок; не проникаюча колото-різана рана передньої стінки грудної клітки та різані рани І, ІІ,ІІІ пальців лівої кисті;

протоколом огляду медичної карти ОСОБА_9 , згідно якої у останнього підтверджено діагноз, а саме: колото-різана рана передньої черевної стінки, проникаючої в шлунок, не проникаюча колото-різана рана передньої стінки грудної клітки та різані рани І, ІІ,ІІІ пальців лівої кисті;

протоколом обшуку в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України місця вчинення злочину - квартири потерпілого в АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено сліди боротьби, вилучено ножі та речі із слідами РБК. На місці обшуку був також присутній ОСОБА_6 , на одягу якого також виявлено сліди РБК;

показаннями лікаря ШМД ОСОБА_10 , який показав, що при наданні медичної допомоги ОСОБА_7 до останнього підходив його товариш, який йому нашіптував аби він говорив, що в квартирі була третя особа;

показаннями сусіда потерпілого ОСОБА_11 , який показав, що ОСОБА_7 проживає в сусідній квартирі та товаришує з чоловіком на ім`я ОСОБА_12 , з яким вони часто розпивають алкогольні напої. ОСОБА_7 часто їздить на роботу в інше місто, так як працює вахтовим методом та залишає ключі ОСОБА_12 , який за його відсутності проживає у нього в квартирі та часто порушував спокій, поводить себе неадекватно. Неодноразово сусіди бачили як ОСОБА_12 бив ОСОБА_7 06 січня 2024 року його розбудив стукіт у вікно. Коли виглянувся, то побачив на вулиці ОСОБА_12 , який кричав, що комусь погано і потрібно викликати ШМД. ОСОБА_12 був наляканий, тому ОСОБА_11 пішов за ним до квартири ОСОБА_7 , в якій побачив, що всі речі розкидані, а сам ОСОБА_7 лежав на дивані вкритий ковдрою. Олександр підняв ковдру та він побачив, що ОСОБА_7 в крові;

речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідча ОСОБА_4 просила задовольнити клопотання з мотивів, наведених прокурором.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 , заперечувала проти задоволення клопотання слідчої, вважаючи клопотання необґрунтованим, а ризики нею не доведеними, та просила застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв?язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що 06 січня 2024 року о 12 год 01 хв ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07 січня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає, що в матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. Констатуючи це, суд виходить з того, що обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об?єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Така позиція узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», в яких наголошено на тому, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об?єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Так, надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжкими злочином.

Крім того, слідчий суддя вважає, що в ході розгляду клопотання знайшли й своє об`єктивне підтвердження наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилаються слідча та прокурор.

Зокрема, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину, санкцією якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинене. Слідчий суддя також погоджується з доводами прокурора про наявність ризику незаконного впливу підозрюваним на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, внаслідок чого вони можуть змінити свої показання, даючи вигідні для підозрюваного показання, або відмовитись від давання показань. Крім того, слідчий суддя приймає до уваги й доводи сторони обвинувачення про наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_6 засуджування за вчинення умисних, в тому числі аналогічних, злочинів із застосуванням фізичного насильства, судимість за які не погашена у визначеному законом порядку. Обставини поведінки підозрюваного до та після вчинення кримінального правопорушення, а також його схильність до агресивних дій, свідчать про схильність останнього до вживання спиртного, відсутність критичного ставлення до вчиненого та усвідомлення необхідності виконання процесуальних обов`язків. Слідча вказує, до початку обшуку ОСОБА_6 намагався перешкодити слідчому у виконанні своїх обов`язків, у зв`язку з чим до нього застосували кайданки. Вказані відомості дають обґрунтовані підстави для висновку, що ОСОБА_6 в ході досудового розслідування та подальшого судового розгляду може ігнорувати вимоги слідчого, прокурора, слідчого судді та суду і не являтись чи несвоєчасно з`являтись на виклики тощо.

При цьому суд виходить з установленого правила про те, що ризиком в контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

Беручи до уваги сукупність наведених вище фактів, слідчий суддя приходить до переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним покладених процесуальних обов`язків і не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Такі обставини, на думку суду, є істотними й такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зокрема, особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків, а з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність ризиків та характеристику особи підозрюваного, вказаний запобіжний захід в даному випадку є занадто м`яким; особиста порука не може бути застосована, так як на адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного ОСОБА_6 ; домашній арешт неможливо застосувати до підозрюваного, так як асоціальна поведінка та обставини вчиненого кримінального правопорушення вимагають здійснення постійного візуального контролю з метою запобігання настанню вищевказаним ризикам. До того ж, підозрюваний не має постійного місця мешкання та постійного його змінює.

Отже, надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказують слідча та прокурор; недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання доведеним ризикам.

При цьому слідчий суддя враховує положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчої - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, який обчислювати з 12 год 01 хв 06 січня 2024 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 04 березня 2024 року, 12 год 01 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Повний текст ухвали складено 09 січня 2024 року о 10 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_13