Справа №583/761/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/931/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

Іменем України

13 грудня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 583/761/23 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.02.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000005 від 03.01.2019 на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки висновки суду не відповідають вимогам закону.

До Охтирського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання прокурора про закриття кримінальне провадження № 0000005 від 03.01.2019 за ч. 1 ст. 185 КК на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, яке обгрунтовано тим, що в ході досудового розслідування не вдалося за можливе встановити осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а строк притягнення до кримінальної відповідальності закінчився.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.02.2023 відмовлено в задоволенні вказаного клопотання про закриття кримінального провадження. Рішення суду обгрунтоване тим, що досудове розслідування не може відповідати вимогам ефективності, оскільки воно не проводилося належним чином та не здійснювалися дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, доводи потерпілої ОСОБА_8 , яка заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Завданнями кримінального провадження згідно ст. 2 КПК, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права (п. 1), законність (п. 2) та диспозитивність (п. 19), згідно яких кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 1-2 ст. 8 КПК). Під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК. У разі якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. У випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК (ч. 1, 3-6 ст.9 КПК).

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

В справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Оthers v. Тhe United Kingdom, від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

У своїх інших рішеннях ЄСПЛ також неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, зокрема у п. 31 в справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), у п. 109 в справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova), у п. 53 в справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine) та у п. 19 в справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine).

Розглянувши клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК та відмовивши в задоволенні цього клопотання, суд першої інстанції встановив, що під час досудового розслідування не було вжито всіх дієвих заходів по встановленню особи, яка вчинила кримінальне правопорушення? у зв`язку з чим закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК суперечить вимогам цього Кодексу та загальним засадам кримінального провадження.

Вказані висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають вимогам кримінального законодавства України.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, дізнавач це службова особа підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу Бюро економічної безпеки України, органу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, у випадках, установлених цим Кодексом, уповноважена особа іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків, а досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження, при цьому дізнання це форма досудового розслідування, в якій здійснюється розслідування кримінальних проступків (п. 4, 4-1, 5 ч. 1 ст. 3 КПК).

Відповідно ч. 2 ст. 9 КПК, прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, а згідно ст. 40-1 КПК дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання та уповноважений: 1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам; 4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 КПК; 8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Положення вказаних вище норм процесуального закону вказують на те, що слідчий, діючи в межах наданих йому повноважень, зобов`язаний вжити всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, а у випадку проведення слідчим всіх необхідних слідчих та процесуальних дій у разі встановлення відсутності, зокрема, складу кримінального правопорушення в діях конкретної фізичної особи або виявлення інших підстав для закриття кримінального провадження прийняти відповідне рішення.

Закриття кримінального провадження є однією із форм закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Формальне закриття кримінального провадження органом досудового розслідування лише з підстав закінчення строків, встановлених ст. 219 КПК, за відсутності повного, неупередженого, ефективного досудового розслідування є неприпустимим, оскільки на стадії правозастосування кримінального процесуального законодавства України (ст. 1) органом виконавчої влади через неналежне виконання своїх службових обов`язків нівелюються завдання (ст. 2) та загальні засади кримінального провадження (ст. 7).

Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 03.01.2019 до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК.

Постановою дізнавача від 15.06.2022 вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, але постановою прокурора від 24.01.2023 скасовано постанову дізнавача від 15.06.2022 про закриття кримінального провадження, оскільки органом досудового розслідування не було встановлено обставин вчинення кримінального правопорушення.

14.02.2023 дізнавачем порушено питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження та клопотання прокурора не вбачається здійснення тих слідчих дій та надання належної оцінки зібраним доказам під час досудового розслідування, а також не наведено з послідовним викладом процесуальних таких рішень і дій, які б без сумніву підтверджували висновок про результати слідства та неможливість вручення підозри через закінчення строку, як однієї з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу, а міститься тільки формальне посилання про закінчення строку притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки весь об`єм слідчих дій за три роки досудового розслідування зводиться тільки до одного допиту потерпілої, що суперечить положенням ст. 1, 9, 25, 92 КПК і є явно недостатнім для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ «розслідування повинно бути ефективним» і у справі «Аднаралов проти України» (Adnaralov v. Ukraine), заява № 10493/12) зазначив, що «розслідування має бути ретельним; це означає, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень» (також рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.). «Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події» (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV) та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14.12.2000). Будь-який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин та винних осіб, є загрозою недотримання цього стандарту.

Оскільки дізнавачем не в повному обсязі встановлені всі обставини кримінального провадження, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмови прокурору в задоволенні клопотання про закриття провадження з формальних підстав через невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни ухвали суду, не встановлено. Оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.02.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4