Номер провадження: 11-сс/813/1802/23
Справа № 509/2090/23 1-кс/509/998/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.10.2023, якою відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора ро невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.10.2023 відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора про невнесення відомостей до ЄРДР.

Рішення мотивоване тим, що заява про вчинення кримінального правопорушення направлена для розгляду, в межах компетенції, до Управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури, а інформація зазначена ОСОБА_6 в заяві про вчинення корупційних злочинів та в матеріалах скарги нічим не підтверджена.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням заявник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що слідчий суддя вдався до оцінки доказів, що могло бути лише на стадії досудового розслідування, тобто після внесення відомостей до ЄРДР, надав умисне сприяння злочинній організації, яка виготовила підроблені документи на ім`я ОСОБА_7 на так званий «пором «Кислицький». Вказує, що слідчий суддя відмовився у свавільний незаконний спосіб чути заявника та зробив вигляд, що не чує, маючи на меті у злочинний спосіб виконати злочинне завдання злочинної організації прокурора ОСОБА_8 , яка виготовила підроблені документи на ім`я ОСОБА_7 на так званий «пором Кислицький». Зазначає, що слідчий суддя продемонстрував, що він не має незалежності, а тому він ухвалював рішення не як суддя, а як особа, яка перебуває у підпорядкуванні в органів прокуратури, а тому рішення було ухвалене неправомочним складом суду. Наголошує, що слідчий суддя створив враження. що у 21 столітті у незалежній Україні можуть існувати такі дикі практики, коли слідчі судді виконують забаганки та вказівки прокурорів та не надав жодної правової оцінки доводів викладеної у скарзі.

Заявник будучи належним чиним повідомленим про дату та час судового розгляду, у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, у зв`язку з чим апеляційний суд на підставі вимог ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, врахувавши обмежені строки розгляду апеляційної скарги по даної категорії справ, вважає за можливим провести апеляційний розгляд без участі сторін та у відповідності до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювати.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, судове рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження 18.04.2023 заявник ОСОБА_6 звернулась на електронні адреси до Генерального прокурора, директора НАБ України, директора ДБР, керівника Одеської обласної прокуратури, керівника ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві та керівника Чорноморської окружної прокуратури з заявою про злочин, який на її думку вчинений суддями та прокурорами в якій просив в порядку ст. 214 КПК України внести відомості про скоєне кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В подальшому 20.04.2023, в зв`язку з невнесенням відомостей за її заявою до ЄРДР, заявник ОСОБА_6 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність прокурорів Чорноморської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за її заявою від 18.04.2023.

21.04.2023 на адресу слідчого судді надійшла відповідь про те, що 19.04.2023 вказане звернення ОСОБА_6 направлено для розгляду в межах компетенції до Управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури, про що повідомлено заявника та надана копія відповіді від 19.04.2023.

Разом з ти, відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Розглядаючи скаргу, слідчий суддя вірно встановив фактичні обставини провадження, зазначив положення кримінального процесуального закону, якими слід керуватися при розгляді скарги та прийшов до вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про відсутність правових підстав для прийняття скарги, оскільки заява про вчинення злочину нічим не підтверджена.

В поданій представником апеляційній скарзі не наведено жодних обставин, які вказували на незаконність прийняття слідчим суддею рішення за результатами розгляду скарги та в тому числі допущення слідчим суддею істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які вказували на необхідність скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає прийняте слідчим суддею рішення про залишення без задоволення скарги на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєвіщодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є такою, що відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства.

Приймаючи до уваги наведене, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 214, 303-309, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.10.2023, якою відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора ро невнесення відомостей до ЄРДР залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4