ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/7486/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1348/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-підозрюваного ОСОБА_6 ,

-прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено частково та обрано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 26 листопада 2023 року із забороною залишати житло, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду протягом двох наступних місяців з 22 години до 06 години наступного дня.

Цією ж ухвалою на ОСОБА_6 покладено обв`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками;

- пройти курс лікування від наркотичної залежності.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор послався на те, що слідчий суддя дійшов безпідставного висновку про відсутність ризиків. Наголосив, що:

- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду підтверджуються тим, що останній підозрюється у вчиненні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, пов`язаного з розбещенням малолітніх осіб;

- ризик впливу на потерпілу та свідків підтверджується тим, що ОСОБА_6 є їх сусідом;

- ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, веде антисоціальний спосіб життя, офіційно не працевлаштований, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції про можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, є обґрунтованими.

За приписами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення

.

За вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Обґрунтованість пред`явленої підозри підтверджується:

- допитом малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , проведеного в присутності її законного представника - ОСОБА_9 , під час якого потерпіла повідомила, що 11.03.2023 року вона перебувала спільно зі своєю подругою - ОСОБА_10 , 2014 року народження, вдома у своїй кімнаті АДРЕСА_2 , і помітила, що через дверну щілину за ними підглядає сусід з кімнати № 15 на ім`я ОСОБА_11 . Діти помітили це і прогнали його від дверей. 12.03.2023 року, приблизно о 12 год. 50 хв., ОСОБА_8 та ОСОБА_12 були у кімнаті, коли сусід з кімнати № 15 на ім`я ОСОБА_11 зайшов до їх кімнати. ОСОБА_12 сиділа на дивані поруч з нею. Він зігнав ОСОБА_12 з дивану та сів поруч з нею, після чого під ковдрою почав знімати з неї штани та труси. Вона почала намагатися їх натягнути назад, але, у зв`язку з тим, що він - дорослий чоловік, а вона - дитина, вона не змогла вчинити опір ОСОБА_11 . Далі ОСОБА_11 поліз під ковдру, де все ж приспустив з неї штани з трусами та поцілував її один раз нижче пупка. Після чого, виліз з - під ковдри. В цей момент ОСОБА_12 сказала, що хоче до туалету, але він схопив її за ногу і наказав, щоб вона нікому нічого не розказувала. Потім ОСОБА_11 встав на коліна перед ними, припустив штани, продемонстрував їм свій половий орган та наказав їм взяти його до рота. ОСОБА_12 злякалася і вибігла до туалету. ОСОБА_11 в цей час почав одягати штани, а ОСОБА_8 натягнула труси з штанами. До кімнати зайшов брат ОСОБА_8 - ОСОБА_13 і її матір, а також мати ОСОБА_12 ОСОБА_14 ;

- допитом малолітньої ОСОБА_12 , проведеного у присутності законного представника ОСОБА_14 , під час якого вона повністю підтвердила показання ОСОБА_8 ;

- допитом малолітнього свідка ОСОБА_15 який проводився у присутності законного представника ОСОБА_9 який повідомив, що 11.03.2023 року до них у гості прийшла малолітня ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подруга його сестри - ОСОБА_8 , яка залишилася на ніч. У вечері, коли діти лягали спати, вони побачили, що сусід з кімнати № 15 на ім`я ОСОБА_11 , підглядає за ними через дверну щілину, на що сказали йому, що вони все бачать і той пішов, а діти лягли спати. 12.03.2023 року ОСОБА_13 був на кухні, коли на кухню прибігла ОСОБА_12 , вона була налякана і попросила ОСОБА_13 , щоб він швидко йшов у кімнату, оскільки сусід - ОСОБА_11 роздягає ОСОБА_8 , цілує її у одно місце (жіночий половий орган) та демонструє їй свій чоловічий орган. Денис все розповів батькам і вони усі разом побігли у кімнату. Зайшовши у кімнату ОСОБА_13 побачив, що в кімнаті знаходиться його сестра - ОСОБА_16 та сусід ОСОБА_11 , який відходив від ліжка, на якому сиділа його сестра, та натягує на себе штани. Денис сказав ОСОБА_11 , щоб той забирався з кімнати, і він пішов. Далі до кімнати забігли дорослі, які викликали поліцію;

- допитом ОСОБА_9 , яка повідомила, що 12.03.2023 року вона перебувала на кухні, коли прибіг син, який плакав та розповів, що його сестру - ОСОБА_16 намагається зґвалтувати ОСОБА_6 , який показував їй свій половий орган;

- висновком судово-психологічної експертизи № 15884 від 22.09.2023 року, яким встановлено, що малолітня ОСОБА_8 схильності до надмірного фантазування та навіювання не має;

- висновком судово-психологічної експертизи № 15884 від 22.09.2023 року, якім встановлено, що малолітня ОСОБА_12 схильності до надмірного фантазування та навіювання, не має.

Слідчий суддя дійшов висновку про відсутність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено їх наявність.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який нівелює ризики зазначені слідчим і прокурором.

Однак, відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Отже суд дійшов передчасного висновку про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, наявність яких є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, оскільки законодавцем передбачено дві обов`язкові підстави для його обрання наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Однак слідчий суддя вищевказані норми процесуального закону залишив поза увагою, що згідно ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_6 , хоча і вважається особою, яка не має судимостей, в силу ст.89 КК України, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, веде антисоціальний спосіб життя, офіційно не працевлаштований, що свідчить про наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення, про що обґрунтовано зазначено у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.156 КК України щодо двох малолітніх дітей, які проживають у сусідній квартирі, де подія і мала місце.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, чи суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, за який останньому може бути призначено максимальне покарання 8 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що вказане кримінальне правопорушення відповідно до пред`явленої підозри вчинено щодо двох малолітніх потерпілих 2015 та 2014 року народження, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів не тільки суспільства, а й малолітніх потерпілих.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, з урахування вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від сорока до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже з урахуванням вищенаведеного та вимог ч.4 ст.182 КПК України, а також враховуючи, що підозрюваний мешкає за своїм зареєстрованим місцем проживання разом з матір`ю, яка хворіє на важку форму цукрового діабету, є особою з інвалідністю другої групи і потребує постійної допомоги, працює не офіційно, надає матеріальну та фізичну допомогу матері,колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення застави у передбаченому п.3 ч.5 ст.185 КПК України розмірі, що буде достатнім для уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_6 інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, ніж застава не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

На підставі викладеного, колегія судді вважає наявними підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали відповідно до ч.3 ст.407 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого відділу поліції №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова, від 28 вересня 2023 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», до 26 листопада 2023 року, із визначенням застави - 60 (шістдесят) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок Харківського апеляційного суду.

В разі внесення застави звільнити з під варти ОСОБА_6 та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді і суду;

2) не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання;

4) здати уповноваженому органу на зберігання закордонний паспорт;

Копію ухвали направити до відділу поліції №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: