Справа № 487/6168/21
Провадження № 1-кп/487/205/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001007 від 22.07.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леніне, Баштанського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, офіційно працюючого в ЗСУ, НОМЕР_1 , на утриманні малолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

22.12.2020 ОСОБА_3 уклав контракт про походження військової служби у Збройних Силах України.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22.12.23020 року матрос ОСОБА_3 призначений на посаду гранатометника 3 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 2 роти морської військової частини НОМЕР_3 , ВОС - 103061М.

Будучи військовослужбовцем, матрос ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16, 37, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил Збройних Сил України, ст.ст.2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, неухильно виконувати вимоги військових статутів, в разі виявлення правопорушення військовослужбовцем, які містять ознаки кримінального правопорушення, про вказаний факт негайно повідомити командира та утримувати інших військовослужбовців від вчинення кримінальних правопорушень, неухильно виконувати віддані усні та письмові накази командира у зазначений термін та інших.

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до ст. 11Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХIV, зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Як вбачається з ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 68 Конституції України матрос ОСОБА_3 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, матрос ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину проти власності при наступних обставинах.

Так, 10.06.2021, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебував в дворі будинку АДРЕСА_2 , де в нього виник злочинний, протиправний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та покращення свого матеріального становища, поєднаний з проникненням у житло.

Знаходячись у вищевизначений час у вищевизначеному місці, ОСОБА_3 , реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність, скориставшись тим, що його злочинні дії не помітні для оточуючих, через незачинені вхідні двері зайшов в приміщення квартири АДРЕСА_3 , чим проник у житло, де таємно, викрав шуруповерт "Einhell" жовтого кольору з двома запасними акумуляторами та зарядним пристроєм в кейсі чорного кольору вартість яких становить 426 гривень 67 копійок, пакет з гайковими ключами в кількості 14 штук (серед яких ключ-тріскачка вартість якого становить 92 гривні 67 копійок, ключ-тріскачка вартість якого становить 92 гривні 67 копійок, гайковий ріжковий двохсторонній ключ 27х30 вартість якого становить 46 гривні 67 копійок, гайковий ріжковий двохсторонній ключ 14х17 вартість якого становить 18 гривень 33 копійки, гайковий ріжковий двохсторонній ключ 11х14 вартість якого становить 23 гривні 33 копійки, воротка вартість якого становить 42 гривні 50 копійок, ключ балонний 14х19 вартість, якого становить 60 гривень 00 копійок, ключ кутовий шестигранний вартість якого становить 25 гривень 00 копійок, ключ гайковий ріжковий 12х14вартість якого становить 15 гривень 00 копійок, розвідний ключ вартість якого становить 75 гривень 00 копійок, ключ кутовий квадратний на 10мм вартість якого становить 27 гривень 50 копійок, ключ гайковий ріжковий 13х14 вартість якого становить 19 гривень 00 копійок, ключ гайковий ріжковий 10х12 вартість, якого становить 21 гривня 67 копійок, ключ гайковий ріжковий 12х14 вартість якого становить 15 гривень 00 копійок), тен для бойлера в кількості одна штука вартість якого становить 100 гривень 00 копійок, мобільний телефон марки "Meizu M6" вартість якого становить 400 гривень 00 копійок, мобільний телефон марки "IPhone 4" вартість якого становить 400 гривень 00 копійок, мобільний телефон марки "Xuawei Y6" вартість якого становить 350 гривень 00 копійок та поклав до сумки.

Після чого утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2251 гривня 01 копійка.

Крім того, 11.06.2021, приблизно о 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_3 , перебував в дворі будинку АДРЕСА_2 .

Знаходячись у вищевизначений час у вищевизначеному місці, ОСОБА_3 , реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність, скориставшись тим, що його злочинні дії не помітні для оточуючих, через незачинені вхідні двері зайшов в приміщення квартири АДРЕСА_3 , чим проник у житло, де таємно, викрав ударну дрель "DTV" вартість якої становить 1200 гривень 00 копійок, степлер для будівництва марки "Днепр" вартість якого становить 350 гривень 00 копійок, телевізор діагоналлю 15 дюймів срібного кольору марки "Toshiba", вартість якого становить 300 гривень 00 копійок, мультиметр жовтого кольору UT-830 LN із двома дротами червоного та чорного кольору, вартість якого становить 150 гривень 00 копійок, набір коронок, вартість якого становить 120 гривень 00 копійок, металевий каркас від ліжка, вартість якого становить 80 гривень 00 копійок та поклав до сумки.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Після чого утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2200 гривня 00 копійка.

Крім того, 10.08.2021 року о 14-00 ОСОБА_3 перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , де побачив гаражне приміщення, належне ОСОБА_7 та у нього виник злочинний, протиправний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна із приміщення вказаного гаражу.

Знаходячись у вищевизначений час у вищевизначеному місці, ОСОБА_3 , реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність, скориставшись тим, що його злочинні дії не помітні для оточуючих, розібрав частину задньої стінки вищевказаного гаражу та через отриманий отвір проник всередену приміщення, звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_7 майно, а саме: автомобільний зарядний пристрій марки "ВЗА-10-69-2н" вартістю 716,67 грн. та металевий дріт діаметром 8 мм, довжиною 35 метрів ватрістю 25 грн. за 1м., на суму 875 грн., а всього майна на суму 1591гривню 67 копійок.

Після чого утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1591 гривня 67 копійка.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 який безпосередньо при допиті під час судового розгляду вину в інкримінованому йому злочині визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувачльному акті.

За згодою обвинуваченої та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 та наданими прокурором матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю, і дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

За положеннями ст. 9 Конституції України, ч. 2 ст. 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Частиною 2 ст. 24 КК України передбачено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, предметом злочинів проти власності є майно,яке має певну вартість і є чужим для винної особи; крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 63 КК України, покарання увиді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише уразі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів(ст.12КК України),а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікуваннявід суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченим покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи кожного обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше не судимий, на обліку у Комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради не перебуває.

З урахуванням декількох обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, визнання провини, щире каяття, суд вважає за можливе виправлення засудженого без застосування до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі, та застосувати відносно нтого положення ст. 75 КК України, призначивши йому покарання з випробовувальним терміном, та з застосуванням п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 1 рік 6 місяців.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 вимоги п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Речовий доказ, а саме шуруповерт "Einhell" жовтого кольору з двома запасними акумуляторами та зарядним пристроєм в кейсі чорного кольору, 14 гайкових ключів різного типу, тен від бойлеру металевий, для обігріву, мультиметр UT-830LN, жовто-чорного кольору із двома дротами сірого кольору, кейс з 5 коронками для обробки деревини - повернути потерпілій ОСОБА_5 .

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1