Справа № 450/440/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/647/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 450/440/23 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано до визначеного покарання за цим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Личаківського районного суду м. Львова від 02.11.2022 та визначено засудженому ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання і обмеження у вільному пересуванні працівниками поліції, а саме з 23.01.2023, а запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін.

Зараховано засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання час його утримання під вартою з 11.07.2022 по 03.11.2022.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 23.01.2023 о 15 год. 00 хв., шляхом вільного доступу проник в приміщення адміністративної будівлі Приватної агроторгової фірми "Винниківська", яка розташована у Львівській обл., Львівському р-ні, с.Чишки по вул.Бічна Шептицьких, 16, звідки намагався повторно таємно викрасти чуже майно, зокрема належний потерпілому Приватній агроторговій фірмі "Винниківська" електроконвектор марки "WildWild" моделі "Rondo ЕСМТ 1000w" вартістю 2199,00 грн., демонтувавши такий руками зі стіни, який намагався винести за межі вказаного об`єкту, однак не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений і затриманий директором зазначеної юридичної особи.

Не погоджуючись з даним вироком, обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати з тих підстав, що жодних доказів його винуватості під час досудового розслідування здобуто не було.

Захисник ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на такі доводи: судом безпідставно не взято до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що у нього не було жодного умислу на крадіжку чужого майна, а в приміщення ПАВ «Винниківська» він зайшов, щоб відвідати туалет; письмові докази, які суд наводить у вироку, самі по собі не свідчать про умисел ОСОБА_5 на вчинення крадіжки; судом не надано оцінки кваліфікуючій ознаці проникнення, оскільки як вбачається зі змісту обвинувачення, ОСОБА_5 уже під час проникнення мав намір на викрадення конвектора, що не відповідає матеріалам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, щоапеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні суду першої інстанції доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, а саме: показаннями представника потерпілого ОСОБА_9 ; свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколами огляду предметів, речей від 23.01.2023 з фототаблицями; постановою про визнання речовими доказами від 23.01.2023; чеком на придбання та гарантійним талоном електроконвектора марки WildWild моделі Rondo ECMT1000w; довідкою директора ПАФ «Винниківська» ОСОБА_9 №4 від 24.01.2023, відповідно до якої електроконвектор марки WildWild моделі Rondo ECMT1000w перебуває на балансі потерпілої юридичної особи; висновком експерта №СЕ-19/114-23/1560-Д від 30.01.2023; висновком експерта №418/23 від 24.01.2023; протоколом проведення слідчого експерименту від 31.01.2023 з участю представника потерпілого.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції належним чином перевірив усі докази по справі, взявши до уваги їх як правдиві та такі, що відповідають дійсним обставинам справи, є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами та надав належну оцінку усім зібраним та перевіреним по справі об`єктивним доказам, які з достовірністю стверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. Будь-яких підстав не довіряти вищеперерахованим доказам апеляційний суд не вбачає.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 у суді апеляційної інстанції про те, що жадного наміру викрадати конвектор у нього не було, а в приміщення адміністративної будівлі ПАФ "Винниківська» він зайшов до вбиральні та, оскільки, електроконвектор стояв на підлозі на вході до вбиральні та заважав йому пройти, він його взяв його у руки та відставив в сторону, спростовують показаннями представника потерпілого ОСОБА_9 , який у суді першої інстанції показав, що електроконвектор завжди був прикріплений на стіні приміщення вбиральні. Вказане у суді першої інстанції підтвердили свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Окрім цього, згідно з показаннями представника потерпілого ОСОБА_9 , він, коли заходив у приміщення агрофірми, побачив незнайомого чоловіка, який виходив з вбиральні та ніс попереду себе в руках електроконвектор. Після того, як цей чоловік помітив його, то розвернувся та зайшов назад у приміщення вбиральні.

Покликання ОСОБА_12 на те, що у приміщення ПАФ «Винниківське» він зайшов, бо хотів в туалет, апеляційний суд розцінює як вигадану версію з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Не погоджується колегія суддів і з твердженням захисника ОСОБА_8 про відсутність такої кваліфікуючої ознаки як проникнення у приміщення.

Так, у теорії та практиці кримінального права під проникненням розуміють незаконне вторгнення у приміщення будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їхнього використання). Для встановлення цієї кваліфікуючої ознаки необхідно оцінити обставини справи в аспектах місця вчинення злочину, діяння, а також з точки зору її суб`єктивної оцінки винним на різних етапах злочинної діяльності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що доступ до адміністративної будівлі ПАФ «Винниківське» був обмежений і не передбачав можливості доступу сторонніх осіб до нього. Як наслідок, обвинувачений перебував у цьому приміщенні без законної підстави. Окрім цього, проникнення відбулось шляхом «вільного доступу», коли для входження у приміщенні не було використано додаткових засобів подолання перешкод.

Відповідно до сталої судової практики при з`ясуванні щодо наявності у діях особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення, має значення, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на викрадення майна. Оскільки встановлено, що обвинувачений проникнув в адміністративне приміщення, доступ до якого був обмеженим, попрямував до вбиральні, у якій зняв зі стіни прикріплений електроконвектор, то колегія суддів вважає доведеним поза розумним сумнівом факт, що умисел в ОСОБА_5 виник ще до проникнення в приміщення.

Неспроможними є доводи захисника про те, що ОСОБА_9 не мав права представляти інтереси ПАФ «Винниківське» у суді, оскільки він є її власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 КПК України представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

Як вбачається з наведеної норми, законодавством визначено, що юридична особа як учасник кримінального провадження може здійснювати процесуальні права та обов?язки шляхом самопредставництва через уповноважених посадових осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 , який відповідно до рішення від 17.02.1998 був призначений директором ПАФ «Винниківська», тобто є керівником та наділений повноваженнями представляти юридичну особу, а тому доводи апеляційної скарги щодо неможливості його участі у провадженні безпідставні.

Призначаючи покарання, суд у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжких, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Личаківського районного суду м. Львова від 02.11.2022, згідно з яким ОСОБА_5 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України; ОСОБА_13 будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, належних висновків для себе не зробив та вчинив аналогічний злочин; посередньо характеризується за місцем проживання, одружений,має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, дійшов вірного висновку про призначення ОСОБА_13 остаточно покарання з врахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Покарання, призначене місцевим судом ОСОБА_13 відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи наведене, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та захисника адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Керуючись ч. 2 ст. 367, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2023 рокущодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4