справа № 208/556/24
№ провадження 1-кс/208/166/24
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000111 внесеного 23.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

встановив:

Прокурор Дніпровської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони, звернулася до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із клопотанням, в якому просить:

- накласти арешт на речовий доказ вилучений 23.01.2024 року, а саме на транспортний засіб, автомобіль марки «Hyundai I30», д.р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію: серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_2 та заборонити особам, у володінні та користуванні яких знаходиться вказаний автомобіль, відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу, який вилучено в ході огляду вказаної ДТП.

Прокурором до початку судового засідання подано заяву про проведення розгляду клопотання про арешт майна за його відсутністю, підтримав своє клопотання за зазначеними в ньому підставами.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження, приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000111 від 23.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, за фактом того, що 23.01.2024 о 08:00 водій ОСОБА_5 , 1978 р.н. (військовослужбовець ЗСУ ВЧ НОМЕР_3 , керуючи автомобілем «Hyundai I30», рухаючись по пр. Свободи у м. Кам`янське, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , 1943 р.н., яка перетинала проїзну частину справа наліво по нерегульованому пішохідному переходу. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження: субдуральна гематома, перелом скроневої кістки, перелом правої гомілки. Водій ОСОБА_8 покинув місце пригоди.

Проведеними заходами встановлено водія ОСОБА_8 та автомобіль «Hyundai I30».

Таким чином встановлено, що в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди потерпілим та закладу охорони здоров`я, спричинено збитки при наданні медичної допомоги зазначеній особі.

У ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведені наступні слідчі дії, у ході проведення яких тимчасово вилучено наступне майно: у період часу 23.01.2024 з 15.10 год. до 15.35 год. слідчим проведено огляд, в ході якого було оглянуто та вилучено автомобіль марки «Hyundai I30», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію: серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , мешкає АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_5 , мешкає АДРЕСА_2 .

Тобто, 23.01.2024 року в ході огляду вищевказаний автомобіль було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за м. Кам`янське вул. Медична, 15.

Вилучений автомобіль марки «Hyundai I30», р.н. НОМЕР_1 , має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, для з`ясування істини у кримінальному провадженні, необхідно провести судову-автотехнічну експертизу та експертизу технічного стану транспортного засобу, а також з метою збереження речового доказу, а саме автомобілю «Hyundai I30», р.н. НОМЕР_1 , який постановою слідчого від 23.01.2024 року визнано речовим доказом, а тому необхідно застосувати арешт вказаного автомобіля.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

Основним безпосереднім об`єктом злочину за ч. 1 ст. 286 КК України, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи.

Транспортними засобами, в зв`язку з керуванням якими настає відповідальність за ст. 286 КК України, виступають транспортні засоби.

Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки:1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у; 1) вчиненні дій, які заборонені правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Тому враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, а тому враховуючи що підставою клопотання є необхідність проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, щодо транспортного засобу, з застосуванням якого відбулася подія, за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України, в тому числі автотехнічної експертизи та експертизи технічного стану ТЗ, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази арешт майне є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження, в частині позбавлення власника майна, права на користування, відчуження та розпорядження авто, на час накладення арешту.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ, вилучений 23.01.2024 року, а саме на транспортний засіб, автомобіль марки автомобіль марки «Hyundai I30», д.р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію: серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_2 , тимчасово на час накладення арешту, заборонити особам, у володінні та користуванні яких знаходиться вказаний автомобіль, відчуження, розпорядження та використання вказаним транспортним засобом.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони ОСОБА_3 .

Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1