У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2023 Справа №607/24901/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання заступника начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000686 від 09.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 189 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2023 року, заступник начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із заступником начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 ,звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0000686 від 09.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 189 КК України, про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000686 від 09.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у листопаді 2023 року, більш точного часу та дати на даний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , який достовірно знав, що з 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан на підставі Закону України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», прийняв рішення про особисте збагачення шляхом протиправного заволодіння майном свого знайомого ОСОБА_7 , а саме вимаганням в останнього грошових коштів.

Також, ОСОБА_8 знаючи про те, що ОСОБА_9 добровільно вказані кошти не надасть, оскільки жодних боргових зобов`язань між ними не існувало, прийняв рішення про те, що для досягнення його злочинної мети необхідно здійснити погрозу вбивством ОСОБА_10 та пошкодити майно його родичів шляхом вибуху, з метою спонукання останнього до виконання незаконної вимоги щодо передачі грошових коштів в сумі 85 000 доларів США.

Так, 09.11.2023 близько 03.00 год. ОСОБА_8 , з метою подальшого сприйняття ОСОБА_11 погрози вбивством за реальність, та дійсність реалізації цієї погрози у разі не виконання майбутньої вимоги, щодо передачі грошових коштів, перебуваючи біля подвір`я де проживає останній, а саме у АДРЕСА_2 , маючи невстановлений досудовим розслідуванням вибуховий пристрій, встановив його на асфальтне покриття, який в подальшому близько 03.15 год. від приведення його в дію не керованим способом вибухнув.

Продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану на вимагання грошових коштів в ОСОБА_12 , 09.11.2023 близько 03.23 год., ОСОБА_8 , для забезпечення виконання ОСОБА_11 , майбутньої незаконної вимоги щодо передачі йому грошових коштів в сумі 85 000 доларів США, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підішов до автомобіля марки «Porsche Cayenne» н.з. НОМЕР_1 , який належить дружині сина ОСОБА_12 - ОСОБА_13 та використовуючи саморобний вибуховий пристрій, який містить у своєму складі вибухову речовину тротил (тринітротолуол) встановив його на капот даного транспортного засобу та шляхом встановлення певного часу детонації привів його в дію.

В подальшому, 09.11.2023 близько 03.40 год. встановлений ОСОБА_14 саморобний вибуховий пристрій вибухнув, в результаті чого пошкодив автомобіль марки «Porsche Cayenne» н.з. НОМЕР_1 , чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду у сумі 101 782, 23 гривень.

Надалі, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що реалізувати свій злочинний умисел спрямований на вимагання грошових коштів в ОСОБА_12 з погрозою вбивством самостійно не змозі, у другій декаді листопада 2023 року, точної дати та місця досудовим розслідуванням не встановлено, до вказаної злочинної діяльності залучив ОСОБА_5 та вступив з ним у змову спрямовану на реалізацію злочинного умислу щодо вимагання грошових коштів в ОСОБА_12 з погрозою вбивством останнього.

Після цього, ОСОБА_5 діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_14 , з метою конспірації та недопущення викриття їх спільної злочинної діяльності правоохоронними органами, зокрема для вимоги ОСОБА_7 щодо передачі їм грошових коштів у сумі 85 000 доларів США з погрозою вбивством у разі не виконання вимог, 02.12.2023 близько 14.00 год. у м. Львові по вул. Б. Хмельницького, неподалік будинку № 8, придбав сім-картку оператора стільникового зв`язку НОМЕР_2 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на вимагання грошових коштів, 07.12.2023 о 19.45 год. ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , з метою протиправного заволодіння майном ОСОБА_12 , використовуючи мобільний телефон з сім-карткою оператора стільникового зв`язку за номером НОМЕР_2 , за допомогою месенджера «Viber» надіслав смс-повідомлення у якому погрожуючи подальшим вбивством ОСОБА_12 висунув вимогу останньому щодо передачі їм грошових коштів у сумі 85 000 доларів США, що відповідно курсу Національного банку України становить 3 118 701 гривень.

18 грудня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КК України, за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта підозрюваний ОСОБА_15 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

У клопотанні слідчий, посилаючись на положення ст.170 КПК України, а також санкцію ч.4 ст. 189 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_15 , зазначає про наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_16 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, а тому просить клопотання задовольнити.

Також, у клопотанні слідчого зазначено про наявність передбачених ч.2 ст.172 КПК України підстав для розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення підозрюваного ОСОБА_15 та його захисників, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна, з метою уникнення можливого відчуження вказаного майна.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_15 та її захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заступник начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , та заступник начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилися. Від заступник начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , який входить до групи слідчих у кримінальному провадженні №0000686 від 09.11.2023, надійшло до суду клопотання про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутності, клопотання про арешт майна підтримує з викладених у ньому мотивів та просить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Положеннями ч.5 ст. 170 КПК України визначено, що у такому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Тобто законодавець при вирішенні питання щодо доцільності арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вимагає встановлення факту наявності підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000686 від 09.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 189 КК України.

18 грудня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, передбачено покарання у виглядіпозбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Як вбачається із матеріалів клопотання, зокрема долученої до нього Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №357336990 від 06.12.2023 року, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_5 .

З урахуванням викладеного, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що належне підозрюваному ОСОБА_5 , на праві приватної власності майно, може бути конфісковано за вироком суду, що передбачено санкцією ч. 4 ст. 189 КК України, як додаткове покарання (конфіскація майна).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується долученими матеріалами у їх сукупності. При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням обставин справи є розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваного ОСОБА_5 завданням кримінального провадження, запобіганню можливості відчуження майна.

На переконання слідчого судді, з огляду на санкцію кримінального закону, незастосування арешту майна може привести до його відчуження.

Також, при прийнятті рішення, слідчий суддя приймає до уваги, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчужувати та розпоряджатися майном (тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього, а лише є тимчасовим обмеженням права власності).

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження на майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 167, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000686 від 09.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 189 КК України задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати власнику майна ОСОБА_5 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1