Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000078 за спільною апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2023 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Демидівка Рівненської області, громадянина України, пенсіонера, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Судом задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 та стягнуто з ОСОБА_5 на її користь 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вироком вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що він 10.05.2022 приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи на проїжджій частині дороги по вулиці Замкова, що в смт. Демидівка Дубенського району Рівненської області, навпроти господарства № 21, на ґрунті неприязних відносин, вступив у конфлікт із ОСОБА_8 , у ході якого у нього виник умисел на заподіяння їй тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, ОСОБА_5 з метою заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись на території господарства АДРЕСА_1 , наніс потерпілій ОСОБА_8 один удар синтетичною палицею, яку тримав в правій руці, в ділянку перенісся та один удар синтетичною палицею в ділянку шиї зліва. Повторно ОСОБА_5 наніс два удари ОСОБА_8 тією ж палицею по ділянці правого стегна та гомілки, а потім вдарив два рази кулаком в ділянку верхньої губи та ділянку правого ока потерпілої.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, після того, як ОСОБА_8 впала на земляний трав`янистий покрив на коліна, ОСОБА_5 підійшов до неї та тримаючи однією рукою за шию, умисно наніс декілька ударів кулаком іншої руки в ділянку шиї зліва і справа, та в ділянку лівого плеча.

Вказаними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу навколо лівого ока, припухлості повік цього ока, припухлості зліва у виличній і завушній ділянках, забійної рани там же в завушній ділянці, крововиливу та припухлості верхньої губи, садна та крововиливів на задній поверхні шиї зліва і справа, крововиливів і садна на лівому плечі, садна і крововиливів на правій нозі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В спільній апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 і його захисник-адвокат ОСОБА_6 просять вказаний вирок змінити, призначивши обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та зменшити розмір визначеної судом компенсації моральної шкоди із 7000 грн. до 1000 грн.

На обґрунтування цих вимог апелянти покликались на те, що показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій не узгоджуються між собою, у зв`язку з чим місцевим судом було безпідставно визнано допустимим доказом волосяний покрив, вилучений під час огляду місця події 10.05.2022, мотивуючи це показаннями потерпілої та вказаних свідків. Зазначили, що у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №43 від 17.05.2022 у потерпілої не було виявлено пошкоджень волосяного покриву.

Окрім того, апелянти не погоджуються із визначеним місцевим судом розміром моральної шкоди, оскільки ОСОБА_8 в медичних установах з приводу лікування від отриманих травм не перебувала, відсутні докази щодо придбання нею медикаментів та призначення лікарем курсу лікувальної терапії.

При цьому, покликались на те, що ініціатором даного конфлікту була саме ОСОБА_8 , вказавши на її неправомірну поведінку впродовж останніх кількох років.

Також, на думку обвинуваченого та його захисника, призначене ОСОБА_5 покарання становить для нього надмірний тягар, оскільки він є пенсіонером, а сплата ним призначеного розміру штрафу позбавить його можливості забезпечення себе та своєї сім`ї усіх необхідним.

У заяві - запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 , вказавши на безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, просила суд цей вирок залишити без змін як законний та обґрунтований.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 щодо законності оскаржуваного вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про заподіяння обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та кваліфікації його дій за ч.2 ст. 125 КК, за викладених у вироку обставин, колегія суддів вважає правильним та таким, що ґрунтується на матеріалах даного кримінального провадження.

Так, місцевим судом було допитано потерпілу ОСОБА_8 , а також свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили факт нанесення обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень. Зокрема, свідок ОСОБА_9 , який був безпосереднім очевидцем даної події, пояснював, що прибігши на крик, він побачив, як ОСОБА_5 наносив ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Відтягнувши обвинуваченого, свідок побачив на обличчі потерпілої гематому, з її голови було вирване пасмо волосся, а на місці бійки зламану пластикову палку.

Свідок ОСОБА_10 при допиті зазначала, що прийшовши на крик, вона побачила потерпілу, в якої був «страшний» синець на обличчі та вирвані пасма волосся, а вона трималась руками за голову.

При цьому, показання потерпілої та вказаних свідків щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим є послідовними, узгоджуються як між собою так і з іншими доказами у провадженні, у тому числі з протоколами слідчих експериментів, проведених за участю потерпілої та свідка ОСОБА_9 , в ході яких кожен з них відтворив механізм нанесення цих ушкоджень.

Також наявність у потерпілої ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я стверджується висновком експерта №43 від 17.05.2022, згідно з яким виявлені у неї тілесні ушкодження мають ознаки дії тупого, продовгуватого предмета, який контактував із тілом потерпілої 9-10 разів, можливо палиці, наданої експерту, та можуть відповідати строку 10.05.2022.

При цьому, місцевим судом була досліджена частина волосяного покриву, вилученого під час огляду місця події, що зафіксовано у протоколі огляду з ілюстративною таблицею від 10.05.2022, що у сукупності з показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та самої потерпілої, підтверджують, що в ході нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вирвав у неї пасмо волосся. Доказів на спростування цих обставин стороною захисту надано не було та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Водночас, не зважаючи на правильне встановлення фактичних обставин цього кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, місцевим судом не було в повній мірі дотримано вимог ст. 370 КПК, яка передбачає, що судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Згідно вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 125 КК, не відповідає особі обвинуваченого через суворість.

Зокрема, як убачається з матеріалів даного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, його дружина є особою з інвалідністю ІІ групи.

Також, як встановив місцевий суд і це знайшло підтвердження у ході апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 є особою пенсійного віку та за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року отримав 17600 грн. пенсії.

При цьому, слід зауважити, що за результатами судового розгляду обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, не встановлено. Попри те, що обвинувачений не висловив жалю з приводу вчинених ним протиправних дій, проте він визнав свою вину у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до переконання про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 125 КК у виді штрафу у розмірі розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, адже таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати як ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і даним про особу винного.

Щодо вимог сторони захисту про зменшення розміру компенсації потерпілій за спричинену моральну шкоду, то колегія суддів зазначає, що відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як роз`яснив Верховний Суд України у п.3 Постанови Пленуму N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції правильно встановлено, що винними діями обвинуваченого ОСОБА_5 була заподіяна моральна шкода потерпілій ОСОБА_8 , яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, що зазнала потерпіла у зв`язку зі спричиненими їй тілесними ушкодженнями.

Разом з тим, враховуючи встановлені обставини даного кримінального провадження, у тому числі дохід обвинуваченого, який є пенсіонером, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір компенсації моральної шкоди за позовом потерпілої ОСОБА_8 з 7000 грн. до 5000 грн., оскільки саме такий розмір буде відповідати засадам виваженості, розумності й справедливості, та не становитиме надмірного фінансового тягаря для обвинуваченого.

З огляду на викладене, даний вирок в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову, у відповідності до вимог ст. 409 КПК, слід змінити, частково задовольнивши апеляційну скаргу сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Спільну апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_5 змінити.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст. 125 КК України із призначенням покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 5 000 (п`ять тисяч) грн. компенсації моральної шкоди.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3