ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2779/23 Справа № 201/4949/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000110 за обвинуваченням ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданою на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 червня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Затишне Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України із призначенням йому покарання у вигляді арешту з триманням на гауптвахті строком на 1 (один) місяць.

Початок строк покарання визначено судом першої інстанції з моменту фактичного затримання та поміщення ОСОБА_8 на гауптвахту у порядку виконання вироку.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати у розмірі 1510,24 грн на користь держави.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_9 , відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 року "Про загальну мобілізацію" з 03 березня 2022 року призваний на військову службу за мобілізацією та з

06 березня 2022 року по теперішній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

У січні 2023 року, більш точний час та місце не встановлені, у ОСОБА_9 виник умисел на придбання, в порушення «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою від 08.05.1993 КМУ № 340 (далі - Положення) завідомо підробленого документа - посвідчення водія, з метою його протиправного використання під час керування транспортними засобами або перевірки документів, що посвідчують особу та громадянство України.

Відповідно до п. 16 Положення, посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку встановленому МО3, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, про що ОСОБА_9 було достовірно відомо.

Однак, реалізуючи злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія, ОСОБА_9 в січні 2023 року, більш точний час та місце не встановлені, за допомогою мобільного телефону здійснив замовлення у невстановленої особи на виготовлення підробленого посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Далі, ОСОБА_9 , у січні 2023 року більш точний час та місце не встановлені, знаходячись у приміщенні відділення «Нова Пошта», від невстановленої особи отримав посилку із підробленим документом, а саме посвідченням водія із серійним номером НОМЕР_2 на власне ім`я та залишив його при собі, з метою подальшого використання. При цьому, ОСОБА_9 у сервісному центрі МВС посвідчення водія не отримував, відповідні заліки не складав.

21.03.2023 року приблизно о 22 годині 10 хвилин, ОСОБА_9 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документу, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 на своє ім`я, достовірно знаючи про те, що зазначене посвідчення водія підроблене, рухався за кермом автомобіля «HYUNDAI Elantra», д/з НОМЕР_3 , та був зупинений працівниками УПП в м. Дніпро біля будинку № 684 по вул. Набережній Перемоги у місті Дніпрі, які згідно до ч. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» та п. 1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинили вказаний автомобіль.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, на вимогу працівників поліції надати документ, що посвідчує особу та громадянство України, пред`явив для перевірки підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на власне ім`я, чим фактично використав вказаний вище підроблений документ (посвідчення водія).

У поданій апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи встановлені та викладені у вироку суду обставини вчинення його підзахисним ОСОБА_8 кримінального проступку та правильність наданої судом першої інстанції правової кваліфікації дій ОСОБА_8 , просить вирок суду змінити у частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 більш м`який вид покарання у межах санкції ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу у

розмірі 50 неоподатковуваних мінімальних доходів громадян.

Зазначає при цьому, що ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив діяння, яке законодавець кваліфікував як кримінальний проступок, щиро розкаявся у скоєному. Обставин, які б обтяжували покарання, суд не встановив. Тому, призначене судом першої інстанції покарання захисник вважає суворим та таким, що не відповідає принципам співмірності та індивідуалізації.

Під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження:

-захисник ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу у повному обсязі і просив змінити вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 у частині покарання за зазначеними у скарзі підставами;

-прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, дослідивши додані сторонами додаткові документи під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, за яке його засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 358 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряється.

Перевіряючи доводи поданої апеляційної скарги про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку та особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушення.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке згідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

У якості обставин, які пом`якшують покарання, суд обґрунтовано визначив щире каяття ОСОБА_8 у скоєному і не встановив обставин, які б обтяжували покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання, хоч формально і визначив вищезгадані обставини, але, не повною мірою врахував їх як такі, що дають підстави для призначення обвинуваченому покарання у мінімальних межах санкції ч.4 ст.358 КК України і про це слушно зазначає у своїй апеляційній скарзі захисник.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе вирок суду першої інстанції змінити на підставі п.2 ч.1 ст.407, п.1 ч.1 ст.408 КПК України, змінити вирок суду у частині покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407,408,418 та 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити у повному обсязі.

Вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.358 КК України змінити у частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.358 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімальних доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4