УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Шевченкіської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0001496 від 16.06.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченкіської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0001496 від 16.06.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві під процесуальним керівництвом Шевченківської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001496 від 16.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 190 КК України.

Головним слідчим управлінням СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000446 від 28.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України, з приводу того, що 22.11.2021 ТОВ «Укрметал Буд» та ТОВ «Гарт Трейд» в особі ОСОБА_4 укладено договір поставки № 2211/21, в межах якого 28.12.2021 ТОВ «Укрметал Буд» на підставі рахунку на оплату від 20.12.2021 № 301 здійснило передоплату в сумі 3207291,86 грн., а ТОВ «Гарт Трейд» в особі директора ОСОБА_4 повинно було поставити Товар у повному обсязі не пізніше 28.03.2022, однак Товар не поставлений до теперішнього часу.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 належить ряд земельних ділянок, окрім того, з 18.03.2021 останній перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , яка володіє земельною ділянкою, житловим будинком , а отже таке майно є спільною сумісною власністю подружжя. Також у клопотанні прокурор висвітлює загальні положення щодо підстав та порядку арешту майна.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав у ньому викладених, вважає, що заявлене у клопотання майно є речовим доказом. Питання щодо арешту майна ініційовано заявником у кримінальному провадженні.

З огляду на обставини викладені у клопотанні, його розгляд здійснюється без виклику володільця майна відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України, якою визначено можливість розгляду клопотання прокурора про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання, додані на його обґрунтування матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві під процесуальним керівництвом Шевченківської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001496 від 16.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 190 КК України.

Вказане кримінальне провадження зареєстроване за заявою директора ТОВ «Укрметал Буд» ОСОБА_6

31.10.2023 постановою прокурора майно, щодо якого ініціюється застосування заходів забезпечення кримінального провадження визнано речовим доказом, при цьому прокурор посилається на відповідність вказаного майна положенням ст. 98 КПК України.

Як на мету накладення арешту прокурор посилається на необхідність збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звернувся з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Разом з тим вважаю, що до клопотання не долучено належних доказів станом на час звернення до суду із клопотанням, на підтвердження фактичних обставин викладених у ньому. Сама по собі постанова прокурора про визнання речових доказів від 31.10.2023, не є виключною умовою для застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження та є формальною.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Крім того, слідча суддя вважає вказати на таке.

Так частина майна належить ОСОБА_4 як фізичній особі.

В той же час, в межах даного кримінального провадження перевіряються обставини вчинення кримінального провадження не фізичною особою ОСОБА_4 , а ТОВ «Гарт Трейд» в особі його директора ОСОБА_4 , а відповідно до положень ст. 3 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», товариство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями всім належним йому майном та не відповідає за зобов`язаннями своїх учасників.

Окрім того, заслуговує на увагу і те, що порушуючи питання про арешт майна, яке належить дружині ОСОБА_4 з огляду на те, що таке майно є спільною власністю подружжя, слід акцентувати увагу на хибність такої позиції прокурора, оскільки належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна (постанова ВС від 20.07.2022 у справі № 703/2284/19).

Враховуючи наведене, слідча суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

УХВАЛИЛА

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Шевченкіської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0001496 від 16.06.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя Антоніна КВАША