Провадження № 1-і/337/15/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000103 від 21.02.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого останній раз 27.08.2015р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 20.08.2018р. по відбуттю строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження, внесене 21.02.2020р. до ЄРДР за № 0000103 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022р. (із змінами) територіальну підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним судом міста Запоріжжя.

В межах даного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2023р. було змінено на домашній арешт з забороною йому залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 , у певний час доби та з покладанням відповідних обов`язків, строк дії якого в подальшому ухвалами Хортицького районного суду м.Запоріжжя було продовжено, останній раз ухвалою суду від 11.10.2023р. до 10.12.2023р. включно, з забороною залишати місце свого проживання з 23.00 год. до 06.00 год. наступного дня та з покладанням на обвинуваченого обов`язків: 1) з`являтися до суду за першим викликом і у призначений час; 2) утриматися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню; 3) не відлучатися за межі Запорізької області (з території, що є підконтрольною Україні) без дозволу суду, прокурора.

28.11.2023р. прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до Хортицького районного суду міста Запоріжжя з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 на строк 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. До спливу строку дії запобіжного заходу кримінальне провадження не може бути розглянуто, але ризики, які були підставою для застосування та продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачені п. 1, п. 5 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення не зникли, не зменшилися та продовжують існувати. Жодний з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, викладених у клопотанні, просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор, є недоведеними. Під час судового розгляду були допитані потерпілий та усі свідки, які надали пояснення, що свідчать про його непричасність до інкримінованого злочину.

Захисник ОСОБА_4 також заперечив проти клопотання прокурора та пояснив, що підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту немає, оскільки втрачені матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 прокурором не відновлені, що свідчить про порушення розумних строків розгляду справи. Подальше застосування до обвинуваченого запобіжного заходу порушує його права. Просить у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч.1-3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд встановив, що в межах кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за №0000103 від 21.02.2020р., ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке є особливо тяжким злочином проти власності із застосуванням насильства, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для застосування до особи запобіжного заходу, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, суд бере до уваги те, що ОСОБА_5 раніше був неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних злочинів, відбував покарання реально, але знову обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину із застосуванням насильства, не одружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, має постійне зареєстроване місце проживання, відомості про незадовільний стан здоров`я відсутні, працевлаштований.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Оцінивши обставини справи, суд вважає, що ризики, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, які були підставою для застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а в подальшому для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не відпали та є актуальними.

Більш того зазначені вище ризики підсилюються запровадженим на території України воєнним станом, зокрема, ризик переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень тільки збільшується.

Також суд враховує, що судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст.187 КК України не завершений, а тому на даній стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

Доводи обвинуваченого про його непричетність до злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, будуть перевірятися судом в установленому законом порядку.

У зв`язку з цим суд відхиляє доводи обвинуваченого про відсутність підстав для продовження дії запобіжного заходу у зв`язку з недоведеністю його причетності до інкримінованого кримінального правопорушення.

Отже, суд, з урахуванням обставин, викладених в клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, відповідно до положень ст.ст. 177-178 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, характер та обставини злочину, в якому він обвинувачується, приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку дії раніше обраного та продовженого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і неможливість обрання обвинуваченому інших запобіжних заходів.

На переконання суду застосування до обвинуваченого запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки та застави не зможе запобігти ризикам, наявним у справі, такі запобіжні заходи не забезпечать в повному обсязі виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, враховуючи його особистість, а також дію на території України воєнного стану.

Також суд враховує, що тривалість судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , на що вказує сторона захисту, викликана об`єктивними чинниками, такими як складність кримінального провадження, дією воєнного стану в Україні, що уповільнює розгляд кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження перебували на розгляді Токмацького районного суду Запорізької області, а м.Токмак Запорізької області наразі є тимчасово окупованою територією.

Допитана за клопотанням сторони захисту мати обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 пояснила, що вона проживає разом з сином за однією адресою. Він працевлаштований, його робочий день триває з 07.00 годин до 17.00 годин, обов`язків, які покладені на нього судом, він не порушує.

Водночас, такі пояснення матері обвинуваченого не спростовують доводів сторони обвинувачення про необхідність продовження строку застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Крім того, суд вважає, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діяння, в якому він обвинувачується, сукупність вказаних вище обставин однозначно свідчать про наявність на даний момент конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці з забороною залишати місце свого проживання у період з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня, та з покладанням обов`язків: 1) з`являтися до суду за першим викликом і у призначений час; 2) утриматися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню; 3) не відлучатися за межі Запорізької області (з території, що є підконтрольною Україні) без дозволу суду, прокурора.

Керуючись ст.2,7,176-178, 181, 183,199,331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною йому залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 , з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня, строком на два місяці, тобто до 05 лютого 2024 року включно, з покладанням на нього обов`язків: 1) з`являтися до суду за першим викликом і у призначений час; 2) утриматися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню; 3) не відлучатися за межі Запорізької області (з території, що є підконтрольною Україні) без дозволу суду, прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що працівники органів Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань. В разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Копію ухвали надіслати до ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для виконання, контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на остаточне судове рішення за наслідком розгляду кримінального провадження.

Повний текст ухвали оголошено 07 грудня 2023 року о 08.15 год.

Суддя ОСОБА_1