Справа № 453/1321/22
№ провадження 1-кп/453/43/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волосянка, Стрийського району Львівської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , без реєстрації, українця, громадянина України, розлученого, із середньою освітою, військовий, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушення та проступків передбачених ч.1 ст. 126 та ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 10 жовтня 2022 року, близько 19 години 30 хвилині, перебуваючи в житловому будинку, що по АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту із колишньою дружиною ОСОБА_6 , умисно, усвідомлюючи протиправний, суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою завдання фізичного болю, наніс їй один удар кулаком правої руки в область правої частини грудей спереду, внаслідок чого потерпіла вдарилася потиличною ділянкою голови до стіни будинку, що призвело до відчуття фізичного болю, але не завдало потерпілій тілесних ушкоджень. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 фізичний біль, не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_5 , по АДРЕСА_1 , 10 жовтня 2022 року, близько 19 години 30 хвилині на грунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту із дочкою ОСОБА_9 , умисно, усвідомлюючи протиправний, суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою завдання фізичного болю, наніс їй один удар долонею правої руки в область правої лопатки з-заді, після чого схопив правою рукою за шию та сильно стискуючи штовхнув від себе, внаслідок чого потерпіла вдарилася лобною ділянкою голови та правою рукою до стіни будинку, що призвело до відчуття фізичного болю, але не завдало потерпілій тілесних ушкоджень. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 фізичний біль, не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , систематично вчиняв психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , яке мало місце 16 серпня 2022 року, 04 жовтня 2022 року та 09 жовтня 2022 року, за що неодноразово був притягнутим до адміністративної відповідальності Сколівським районним судом Львівської області за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 27 жовтня 2022 року у справі 453/1046/22, від 27 жовтня 2022 року у справі №453/1046/22(об`єднані провадження) та від 06 грудня 2022 року у справі №453/1305/22 відповідно.

Крім цього, ОСОБА_5 , 26 лютого 2023 року, приблизно о 15 годині, не зупиняючись на вчиненому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, продовжуючи свої систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , перебуваючи по місцю їхнього спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно потерпілої психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, приниженні та залякуванні, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 , втраті повноцінного сну та відпочинку, негативних переживаннях та емоційної напруженості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він 10 жовтня 2022 року, близько 19 години 30 хвилині, перебуваючи в житловому будинку, що по АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту із колишньою дружиною ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_9 , умисно, усвідомлюючи протиправний, суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою завдання фізичного болю, заподіяв сотаннім фізичний біль, але не завдав їм тілесних ушкоджень. Крім того, він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , систематично вчиняв психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , яке мало місце 16 серпня 2022 року, 04 жовтня 2022 року та 09 жовтня 2022 року, за що неодноразово був притягнутим до адміністративної відповідальності Сколівським районним судом Львівської області. Так, 26 лютого 2023 року, приблизно о 15 годині, не зупиняючись на вчиненому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, продовжуючи свої систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , перебуваючи по місцю їхнього спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно потерпілої психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, приниженні та залякуванні.

Потерпіла ОСОБА_6 та представник потарпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні вказали, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 немає. При вирішенні питання про призначення покарання покладаються на розсуд суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 свою вину у вчинених кримінального правопорушення та проступків, передбачених ч.1 ст. 126 та ст. 126-1 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши думку потерпілої та представника потерпілої з приводу призначення обвинуваченому покарання та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих матеріалів, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушення та проступків при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 у вчиненні домашнього насильства - вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, оскільки він умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань потерпілої.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 в умисному вчиненні насильницьких дій, що завдали фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень- вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 126 КК України, оскільки він умисно вчинив насильницькі дії щодо колишньої дружини та дочки, що завдали фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

При цьому, кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив декілька тотожних злочинів, а відтак, кваліфікація його дій за ч.1 ст. 126 КК України є вірною за всіма епізодами, що узгоджується з правовим висновком ВП Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 травня 2018 року у справі №187/1354/15 (провадження №51-1017км18), згідно якої вчинення кількох епізодів тотожних злочинів повинно кваліфікуватися за однією статтею КК України, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

Обтяжуючі вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та проступків обставини, передбачені ст. 67 КК України, суд вбачає вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя та дочки.

Пом`якшуючою вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та проступків обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушення та проступків, щире каяття.

При визначенні міри покарання ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінального правопорушення та проступків, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також той факт, що він повністю визнав свою вину. Суд враховує і те, що обвинувачений є військовослужбовцем та щиро розкаюється у вчинених правопорушенні та проступках.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкціями ч.1 ст. 126 та ст. 126-1 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк із застосуванням ст.ст. 70, 72, 75 та 76 КК України звільнивши від відбування покарання з випробуванням на певний строк і покладенням певних обов`язків.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень та проступків та призначити покарання:

-за ст. 126-1 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 126 КК України у вигляді штрафу у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України основне покарання, призначенене ОСОБА_5 , у вигляді штрафу у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень виконувати самостійно.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

Згідно ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1