Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.01.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/688/23 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2023.
Цією ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з 18 до 07 год строком на 60 днів, до 28.01.2024 включно,щодо:
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_9 покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого та прокурора; не залишати місце проживання: АДРЕСА_1 , у нічний час доби із 18 до 07 год, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; утримуватись від спілкування зі свідками та експертами у даному кримінальному провадженні; не відлучатись із населеного пункту в якому проживає без дозволу суду; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Клопотання мотивоване тим, що Указом Президента України від 24.02.2022 під № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан, у зв`язку з чим почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років.
Разом з тим, ОСОБА_9 , будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на межі території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію Російської Федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, реалізовуючи свій злочинний
умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, за попередньою змовою зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який добре орієнтуються на місцевості поблизу державного кордону України в прикордонній зоні Берегівського району Закарпатської області, тобто в місці - лінії розмежування державного кордону України та Республіки Румунії, на початку серпня 2023 року, підшукав громадян України ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яким достеменно було відомо про вищевказані тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, яким повідомив, що може посприяти у незаконному перетині Державного кордону України, обумовивши дату та порядок незаконного переплавлення через Державний кордон, а також визначивши вартість незаконної послуги 1500 доларів США з кожної особи, на що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дали згоду.
10.10.2023 біля 13 год 29 хв ОСОБА_9 , діючи за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, будучи у попередній злочинній змові зі ОСОБА_14 , на легковому автомобілі марки «BMW 3» білого кольору з державними номерними знаками НОМЕР_1 , з метою сприяння особам ухилення від мобілізації відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 та переправлення їх через державний кордон України до країн Європейського Союзу, приїхавши до м. Мукачева, де на АЗС «БРСМ» за адресою с. Верхній Коропець, вул. Мукачівська, 1, стр. В, Мукачівського району, зустрілись з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , від яких ОСОБА_10 , знаходячись у салоні вказаного автомобіля отримала по 1500 доларів США, після чого поїхали за місцем свого проживання до будинку АДРЕСА_1 , де у той час на них очікував ОСОБА_11 .
Після чого, за місцем свого проживання ОСОБА_10 , провівши з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 інструктаж щодо порядку та місця перетину ними кордону, а ОСОБА_9 , продовжуючи діяти за раніше розробленим злочинним планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, будучи у попередній злочинній змові зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на легковому автомобілі марки «BMW 3» білого кольору з державними номерними знаками НОМЕР_1 , відвезли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до контрольованого прикордонним районом в сторону державного кордону України с. Неветленфолу Берегівського району, де на відкритій місцевості, повторно провівши інструктаж, із зазначеного місця пішим ходом, через поле ОСОБА_9 та ОСОБА_11 повели ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у напрямку лінії розмежування українсько - румунського кордону, до напрямку 38 прикордонного знаку.
ОСОБА_9 , будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію Російської Федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який добре орієнтуються на місцевості поблизу державного кордону України в прикордонній зоні Берегівського району Закарпатської області, тобто в місці - лінії розмежування державного кордону України та Республіки Румунії, на початку жовтня 2023 року, підшукав громадян України ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , яким достеменно було відомо про вище вказані тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, яким повідомив що може посприяти у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши дату та порядок незаконного переплавлення через державний кордон, а також визначивши вартість незаконної послуги 1500 доларів США з кожної особи, на що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 дали згоду.
27.11.2023 біля 11 год 05 хв ОСОБА_9 , діючи повторно, та за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, будучи у попередній злочинній змові зі ОСОБА_10 , на легковому автомобілі марки «BMW 3» білого кольору з державними номерними знаками НОМЕР_1 , з метою сприяння особам ухилення від мобілізації відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 та переправлення їх через державний кордон України до країн Європейського Союзу, приїхав до м. Мукачева, де на АЗС «БРСМ» за адресою с. Верхній Коропець, вул. Мукачівська, 1 В, Мукачівського району, зустрілись з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , від яких ОСОБА_10 , знаходячись у салоні вказаного автомобіля, отримала по 1500 доларів США, після чого поїхали за місцем свого проживання до будинку АДРЕСА_1 .
За місцем свого проживання ОСОБА_10 , провівши з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 інструктаж щодо порядку та місця перетину ними кордону, а ОСОБА_9 , продовжуючи діяти за раніше розробленим злочинним планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, будучи у попередній злочинній змові зі ОСОБА_10 , на легковому автомобілі марки «BMW 3» білого кольору з державними номерними знаками НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , виїхавши з с. Ботар Брегівського району Закарпатської області, поїхали контрольованим прикордонним районом в сторону державного кордону України, для подальшого перетину ОСОБА_15 та ОСОБА_16 кордону, однак, в подальшому в с. Неветленфолу по вул. Фогодо, Берегівського району, були викриті та затримані працівниками правоохоронних органів.
27.11.2023 ОСОБА_9 затримано у порядку ст. 208 КПК України, а 28.11.2023 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Необхідність застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна,а також наявність ризиків, а саме те, що ОСОБА_9 має реальну можливість покинути територію України з метою ухилення від органу досудового розслідування та суду, переховуватись на території України, усвідомлюючи реальність покарання та його суворість, крім того ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити вплив на свідків та експерта в кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Частково задовольняючи клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказала на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також, слідчим суддею встановлено ризик переховування від слідства та суду, оскільки у разі визнання винуватим, ОСОБА_9 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років і це може стимулювати підозрюваного до переховування від органу досудового розслідування. Разом з тим, слідчим суддею визнано недоведеними ризики можливого знищення, спотворення, приховування будь-яких речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити вплив на свідків та експерта у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню
іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_9 підозрюється, оскільки таких не встановлено, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшла до переконання, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби без застосування електронного засобу контролю, який є більш суворим, як застава та менш суворим, як тримання під вартою, може повною мірою запобігти ризикам на які посилається прокурор. Інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 29.11.2023 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, сторона обвинувачення вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Слідчий суддя не врахувала достатньою мірою обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри, яка на даний час повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, тяжкість кримінального правопорушення у якому останній підозрюється, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким можливо запобігти лише шляхом застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просили її залишити без задоволення, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2023 відповідає.
27.11.2023 ОСОБА_9 затримано у порядку ст. 208 КПК України, а 28.11.2023 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
29.11.2023 ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, з 18 до 07 год наступного дняна строк до 28.01.2024.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.
У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області підстави для
обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_9 , вислухана думка ініціатора клопотання, прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, й свідчили б про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.
Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.
Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_9 , слідчий суддя дійшла вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту у нічний період доби. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя поклав на ОСОБА_9 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого та прокурора; не залишати місце проживання АДРЕСА_1 , у нічний час доби з 18 до 07 год, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; утримуватись від спілкування зі свідками та експертами у даному кримінальному провадженні; не відлучатись із населеного пункту в якому проживає без дозволу суду; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_9 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.
На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_9 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_9 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за
відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.
При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.
Поряд з тим, викладені прокурором в апеляційній скарзі посилання щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_9 застави - 307 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, задоволенню не підлягають з таких підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що звертаючись до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ініціатор клопотання, за погодженням з прокурором, не вказував про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_9 , як і не вказував про виключність випадку у розумінні положень ч. 5 ст. 182 КПК України. Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор вже зазначив про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_9 у розмірі саме 307 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому прокурор не надав доказів на підтвердження майнового стану підозрюваного, який зумовлював би здатність останнього сплатити заставу саме у такому розмірі.
Проте, відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.
Відтак, при прийнятті рішення колегія суддів враховує, що передбачених ч. 2 ст. 185 КПК України доповнень, змін до клопотання, або заміну його новим клопотанням, матеріали провадження щодо ОСОБА_9 не містять, а наведені в апеляційній скарзі
прокурором доводи, в тому числі тяжкість та особлива суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею.
Також колегія суддів враховує і те, що як повідомив підозрюваний ОСОБА_9 останній на виконання ухвали слідчого судді від 29.11.2023 здав на зберігання паспорт для виїзду за кордон, крім того, в ході бойових дій загинув його батько і він зобов`язаний допомагати матері утримувати сім`ю.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2023 щодо ОСОБА_8 ,- без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді