Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

про призначення справи до судового розгляду

26 січня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив :

12 жовтня 2023 року до Подільського районного суду міста Києва з Київського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000502 від 26.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 15, пп. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, пп. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

12 жовтня 2023 року за ухвалою суду призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому слід призначити судовий розгляд.

Потерпілі ОСОБА_23, ОСОБА_24 в судове засідання вчергове не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади та в газеті Урядовий кур`єр.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 просив повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, не містить обставин вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачені підтримали свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, дійшов до таких висновків.

Так, повернення обвинувального акта прокурору з підстав, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає не формальну його невідповідність вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які саме перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Стороною обвинувачення при викладенні фактичних обставин інкримінованого кримінального правопорушення дотримано вимоги чинного Кримінального процесуального кодексу України. Відомості, які містяться в обвинувальному акті, свідчать про офіційне доведення до відома обвинувачених компетентним органом твердження про вчинення ними відповідного злочину, передбаченого КК України, і є достатніми для повного розуміння суті висунутого обвинувачення, що є необхідним для підготовки захисту.

Згідно ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності форми чи змісту такого обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України.

Положеннями ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акту, згідно з якими обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статтю закону про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення.

Згідно із висновком, викладеним у постанові Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора. Питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті, власне фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.

Кримінальне провадження підсудне Подільському районному суді м. Києва на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 12.10.2023 року, за якою подання голови Печерського районного суду м. Києва було задоволено та направлено матеріали даного кримінального провадження до Подільського районного суду м.Києва для розгляду.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для його повернення відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Наведене дає можливість призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Також від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , оскільки ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на даний час не відпали та продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених під час судового розгляду.

Обвинувачені та їх захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник просив змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, у виді домашнього арешту або застави.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, характеризуються підвищеною суспільною небезпекою.

Тому вірогідність настання ризиків неналежної процесуальної поведінки останніх, про які вказує прокурор, є досить високою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи; репутацію; майновий стан.

Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання продовження строку тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

В ході розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики, встановлені при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.

Так, обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_15 є громадянином Чорногорії, ОСОБА_18 , ОСОБА_17 - Республіки Сербія, зазначили що в`їхали на територію України як туристи, в Україні не мають місця проживання та реєстрації.

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій, тому суд визнає доведеним існування ризику переховування від суду, вплив на свідків.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи особу обвинувачених та спосіб вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне не визначити заставу відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку в 60 діб.

Керуючись ст. 177, 183, 314-315, 369 - 372, 395 КПК, колегія суддів

постановила:

У задоволення клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту - відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000502 від 26.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 15, пп. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, пп. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, який провести колегіально у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва, за адресою : м. Київ, вулиця Хорива, 21 о 15 год. 00 хв. 05 лютого 2024 року.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів по 25 березня 2024 року, включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів по 25 березня 2024 року, включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, по 25 березня 2024 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, по 25 березня 2024 року включно.

Копію ухвали направити у ДУ «Київський слідчий ізолятор» та для вручення обвинуваченим.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено і оголошено о 09 год. 00 хв. 30.01.2024 року.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_2