Справа № 716/160/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003908 від 19.12.2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сєвєродонецьк Луганської області, громадянина України, учня 8 класу Чернівецької гімназії №4, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Сєвєродонецьк Луганської області, громадянина України, учня 6 класу Лисичанської ЗЗСО №13, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законних представників малолітніх осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

осіб, відносно яких вирішується клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не досягли віку настання кримінальної відповідальності, разом із неповнолітнім ОСОБА_10 , прийшли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, під час введеного відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2002-ІХ від 24.02.2022 року та неодноразово продовженого, зокрема, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року №573/2022 строком на 90 діб, починаючи з 23 серпня 2022, воєнного стану в Україні, через вхідні двері шляхом їх відмикання з середини після того як розбили скло у дверях, проникли до вищевказаного житлового будинку, звідки таємно викрали майно ОСОБА_11 , а саме: грошові кошти в розмірі 7000,00 грн, після чого залишили будинок, викраденим розпорядилися на власний розсуд.

31.08.2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не досягли віку настання кримінальної відповідальності, разом із неповнолітнім ОСОБА_10 , знов прийшли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, під час введеного відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2002-ІХ від 24.02.2022 року та неодноразово продовженого, зокрема, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року №573/2022 строком на 90 діб, починаючи з 23 серпня 2022, воєнного стану в Україні, через вхідні двері шляхом їх відмикання з середини після того як видавили фанеру у дверях, встановлену замість розбитого скла, проникли до вищевказаного житлового будинку, звідки таємно викрали майно ОСОБА_11 , а саме: грошові кошти в розмірі 3000,00 грн, 250,00 євро, 100,00 доларів США, 200,00 молдавських лей, 300,00 румунських лей, 20,00 фунтів стерлінгів, після чого залишили будинок, викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 , який не досяг віку настання кримінальної відповідальності, підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_4 , який не досяг віку настання кримінальної відповідальності, підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодекс, суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме (ч.1 ст.501 КПК України).

Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України, до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді, зокрема, передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає (ч.3 ст.105 КК України).

Пунктом 7 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити. Строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

На підтвердження суспільно небезпечного діяння прокурором надано, а судом досліджено наступні докази.

Так, 03.09.2022 року ОСОБА_11 звернулася до ВП №3 (м. Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області з заявою про викрадення в період часу з 21:00 години 31.08.2022 року по 21:00 годину 02.09.2022 року з її кімнати в будинку АДРЕСА_2 грошових коштів на загальну суму 26359,22 грн (а.с.16-17).

03.09.2022 року ОСОБА_12 надав дозвіл на огляд домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с.17).

В ході огляду місця події від 03.09.2022 року встановлено, що двері заднього входу в будинок мають пошкодження у вигляді розбитого скла; отвір закрито фанерою; замки не пошкоджені; в будинку порядок речей не порушений (а.с.18-23).

05.09.2023 року ОСОБА_13 надала дозвіл на проведення слідчого експерименту в будинку АДРЕСА_2 (а.с.35, 46).

В ході слідчого експерименту, проведеного 05.09.2022 року за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_3 , останній в присутності понятих, законного представника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_14 показав на обставини вчинення крадіжки грошових коштів з будинку АДРЕСА_2 , а саме вказав на способи проникнення його ОСОБА_4 та ОСОБА_10 в домоволодіння АДРЕСА_3 через двері шляхом їх відмикання за допомогою поворотного механізму, місцезнаходження грошових коштів вперше у коробці з-під телефону на підвіконні в кімнаті на другому поверсі, вдруге в жіночій сумці у шафі, кількість викрадених грошових коштів. Також в ході слідчого експерименту малолітній ОСОБА_3 вказав на місце схову частини викраденого майна (а.с.36-37).

На аналогічні за своїм змістом обставини вказав в ході проведення 05.09.2022 року слідчого експерименту за його участі малолітній свідок ОСОБА_4 (а.с.47-49).

В ході обшуку, проведеного 06.09.2022 року на підставі ухвали слідчого судді від 06.09.2022 року, з приміщення на території деревообробного комбінату, розташованого по АДРЕСА_2 на яке, як на місце схову викрадених грошових коштів, вказали під час проведення слідчого експерименту малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вилучено грошові кошти в розмірі 7900,00 грн, з яких: 14 купюр номіналом по 500,00 грн, 4 купюри номіналом по 200,000 грн, 1 купюру номіналом по 100,00 грн (а.с.50-54).

Вилучені під час обшуку грошові кошти оглянуто слідчим (а.с.55-61), визнано речовими доказами (а.с.62) та передано на відповідальне збігання потерпілій ОСОБА_11 (а.с.63).

Згідно заяви потерпілої ОСОБА_11 , остання не має претензій матеріального та морального характеру, пов`язаних з викраденням належних їй грошових коштів (а.с.32).

Допитаний під час судового розгляду кримінального провадження неповнолітній свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що разом малолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили крадіжку грошових коштів з будинку свого знайомого ОСОБА_15 , який проживає по АДРЕСА_3 . В будинок проникали двічі. Вперше він розбив віконце у вхідних дверях з заднього входу, а ОСОБА_3 просунув руку та відчинив замок з середини. Після чого вони піднялися на другий поверх та з кімнати сестри ОСОБА_15 викрали грошові кошти в розмірі близько 7 тис. грн з коробки з-під телефона на підвіконні, які поділили між собою, а частину грошей залишили в коробці. Коли через 2 дні прийшли вдруге, то замість скла у віконці дверей була фанера, яку видавили, знов з середини відімкнули двері, піднялися сходами до тієї ж кімнати, проти коробки з грошима на підвіконні вже не було. Тоді ОСОБА_3 знайшов у шафі жіночу сумку, звідки викрали грошові кошти в гривні і іноземній валюті: долари США, євро, леї, які йому допомогла обміняти його матір на загальну суму близько 10 тис. грн, які сховали на території деревообробного комбінату.

Законний представник неповнолітнього свідка ОСОБА_10 - ОСОБА_16 в судовому засідання пояснила, що про вчинений сином злочин їй стало відомо від працівників поліції; що дійсно здійснювала за проханням сина обмін грошових коштів в іноземній валюті на гривні; кількість грошей не пам`ятає; зі слів сина гроші були подаровані ОСОБА_4 його родичами на день народження. Наразі син засуджений за вчинений злочин.

Обставини вчинення крадіжки (місце, спосіб) неповнолітній свідок показав в ході проведеного за його участі слідчого експерименту від 26.01.2023 року (а.с.78-82), які за своїм змістом узгоджуються з поясненнями свідка, наданими під час розгляду кримінального провадження.

Малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх законні представники в судовому засіданні відмовилися давати пояснення по суті суспільно небезпечного діяння, на підставі ст.63 Конституції України.

Прокурор клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вигляді передачі під нагляд матері підтримав, просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні, діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , просив визнати недопустимими надані прокурором докази з підстав їх отримання з істотним порушенням прав людини, кримінальне провадження закрити. В обґрунтовування клопотання посилався на те, що малолітній ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні не був забезпечений захисником.

Вказане клопотання було підтримано законним представником ОСОБА_9 .

Таке ж саме клопотання було заявлене захисником малолітнього ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання допустимості доказів суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст.ст.86, 87 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, зокрема, порушення права особи на захист, отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Конституційне право громадян на правничу допомогу та вибір захисника закріплено у ст.59 Конституції України, де, зокрема, зазначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст.131-2 Основного Закону, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. При цьому імперативно вказано, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Стаття 48 КПК України визначає два способи залучення захисника до участі у кримінальному провадженні: 1) підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого; 2) слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадку якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У таких випадках слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні (ч.2 ст.49 КПК України).

Обов`язковою є участь захисника у кримінальному провадженні щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою; щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою (пункти 1, 2 ч.2 ст.52 КПК України).

З аналізу викладеного виходить, що під час здійснення кримінального провадження щодо неповнолітньої, малолітньої особи, відносно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, обов`язковою є участь захисника, який може бути залучений підозрюваним, обвинуваченим, їх законним представником, іншими особами за їх згодою або слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом, якщо підозрюваний, обвинувачений, їх законний представник не залучили захисника.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

При цьому, законодавець закріпив обов`язок надання адвокатом на підтвердження повноважень свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (п.1 ч.1 ст.50 КПК), яке відповідно положень ст.12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є документом, що підтверджує статус адвоката, та право на надання хоча б одного з альтернативного переліку документів: «ордер», «договір», «доручення», зазначеного п.2 ч.1 ст.50 КПК України, що є достатнім та підтверджує повноваження захисника.

Бо, відповідно до п.п.12.3 п.12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року №41, ордер має містити, у тому числі, посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа. А отже може бути виданий лише на підставі укладеного між сторонами договору про правничу допомогу/доручення на надання безоплатної правової допомоги.

До таких висновків дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у Постанові від 18 листопада 2019 року (справа № 648/3629/17).

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що захисником малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_17 як на стадії досудового розслідування, починаючи з 05.09.2023 року, так і на стадії підготовчого судового провадження, був адвокат ОСОБА_14 , що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ №000284 від 29.08.2018 року (а.с.28, 39, 34, 36), виданими на ім`я ОСОБА_14 , та доданих до свідоцтва ордером серії НОМЕР_1 , виданого 05.09.2022 року на надання правової допомоги ОСОБА_8 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_3 в ВП №3 (м. Заставна) (а.с.27), ордером серії СЕ №1048587, виданого 05.09.2022 року на надання правової допомоги ОСОБА_9 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_4 в ВП №3 (м. Заставна)(а.с.38), ордером серії СЕ №1057050, виданого 14.02.2023 року на надання правової допомоги ОСОБА_4 в Заставнівському районному суді Чернівецької області (а.с.33), ордером серії СЕ №1057053, виданого 14.02.2023 року на надання правової допомоги ОСОБА_3 в Заставнівському районному суді Чернівецької області (а.с.35).

У всіх вищевказаних ордерах на надання правової допомоги міститься посилання на те, що вони видані на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 05.09.2022 року.

Відсутність в матеріалах кримінального провадження договору про надання правової допомоги від 05.09.2022 року за наявності свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 05.09.2022 року, підтверджує повноважність захисника ОСОБА_14 у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування з вищевикладених в ухвалі, Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у від 18 листопада 2019 року підстав.

Відсутність в матеріалах кримінального провадження договору також не свідчить про його неукладеність сторонами, адже вказана обставина, окрім пояснень законного представника ОСОБА_9 , мала бути обґрунтована доказами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисник ОСОБА_14 брав участь у кримінальному провадженні в інтересах малолітнього ОСОБА_4 за згодою законного представника ОСОБА_9 , що підтверджується, окрім його повноважень на участь у кримінальному провадженні, самою участю захисника у кримінальному провадженні як на стадії досудового розслідування, так і на стадії підготовчого провадження в суді.

Після того, як участь захисника ОСОБА_14 у кримінальному провадженні стала суперечити волі законного представника ОСОБА_9 , останньою було заявлено про це, і захисника ОСОБА_14 було замінено.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається щоб на стадії досудового розслідування законний представник малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_9 заявляла про недовіру до захисника ОСОБА_14 , чи неналежне виконання ним професійних обов`язків щодо захисту її малолітнього сина.

Всі слідчі, процесуальні дії, які були проведені на стадії досудового розслідування за участі малолітнього ОСОБА_4 відбувалися як за участі законного представника ОСОБА_9 так і за участі захисника ОСОБА_14 .. Протоколи вказаних слідчих, процесуальних дій, відеозапис слідчого експерименту за участі малолітнього свідка ОСОБА_4 також не містять будь-яких зауважень законного представника ОСОБА_9 щодо незгоди на представництво адвокатом ОСОБА_14 інтересів її малолітнього сина ОСОБА_4 ..

За вищевикладених обставин, твердження законного представника малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_9 про відсутність згоди на представництво інтересів її малолітнього сина ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_14 у кримінальному провадженні суд вважає необґрунтованими, такими, що суперечать її поведінці на стадії досудового розслідування, а отже викликають у суду сумніви щодо їх достовірностіі розцінюються як позиці захисту.

За наявності в матеріалах кримінального провадження, починаючи з 05.09.2022 року тобто з часу, коли було проведено першу за участі малолітніх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 процесуальну дію, документів, що підтверджують участь у кримінальному провадженні захисника ОСОБА_14 : свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ №000284 від 29.08.2018 року (а.с.28, 39), ордера серії СЕ №1048587 від 05.09.2022 року на надання правової допомоги ОСОБА_8 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_3 в ВП №3 (м. Заставна) (а.с.27), ордера серії СЕ №1048587, виданого 05.09.2022 року на надання правової допомоги ОСОБА_9 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_4 в ВП №3 (м. Заставна)(а.с.38), у слідчого не було підстав для залучення малолітнім ОСОБА_3 , ОСОБА_4 захисника для здійснення захисту за призначенням через центр надання безоплатної правової допомоги.

Водночас, доводи захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про те, що ордер серії СЕ №1048587 від 05.09.2022 року на надання правової допомоги в ВП №3 (а.с.27), ордер серії СЕ №1048587 від 05.09.2022 року на надання правової допомоги в ВП №3 (м. Заставна)(а.с.38) мали бути видані на ім`я малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а не їх законних представників заслуговують на увагу, оскільки це узгоджується з положеннями п.п.12.2. п.12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року №41, де зазначено, що ордер має містити прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога Проте, на переконання суду це свідчить виключно про допущені адвокатом ОСОБА_14 порушення під час заповнення ордеру, але не вказує на те, що правова допомога адвокатом надавалася не малолітнім особам, а їх законним представникам.

Так, з досліджених протоколів слідчих експериментів за участі малолітніх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , доданих до них відеозаписів (а.с.36-37, 47-49), з протоколів надання доступу до матеріалів досудового розслідування та протоколів ознайомлення з матеріалами досудового розслідування(а.с.124, 125, 126, 127) вбачається, що адвокат ОСОБА_14 брав участь у кримінальному провадженні саме в якості захисника малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , а не захисника законних представників малолітніх осіб, про що свідчить його підпис у графі «захисник», «захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру», оскільки захисником, відповідно до змісту ст.45 КПК України, є адвокат (особа, яка склала присягу адвоката України,отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, посвідчення адвоката України), який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), тобто, в даному випадку, захист особи від кримінального переслідування. Законний представник же, хоча і користується процесуальними правами особи, інтереси якої він представляє, проте, його кримінальне переслідування не здійснюється, а отже, якщо він і вправі користуватися професійною допомогою адвоката, але він не матиме статусу захисника.

Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що законний представник ОСОБА_9 не знаходилася в приміщенні ВП №3 (м. Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області 27.01.2023 року, тобто в день надання доступу до матеріалів досудового розслідування, ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що на його думку свідчить про те, що стороні захисту не було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, є припущенням захисника, і свідчить лише про те, запис про перебування ОСОБА_9 у ВП №3 (м. Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області 27.01.2023 року відсутній, адже під час розгляду справи, судом було надано законному представнику ОСОБА_9 для огляду вищевказані протоколи, після чого вона підтвердила, що підпис у них належить їй та її сину.

Інші доводи захисників про те, що під час проведення слідчих експериментів за участі малолітніх осіб були грубо порушені їх права на захист, а саме не роз`яснено право відмовитися давати пояснення відносно себе та близьких родичів, адже малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є двоюрідними братами, до того ж вказаних осіб було попереджено слідчим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, що є наслідком визнання доказів отриманих в ході слідчих експериментів також не ґрунтуються на законі.

Так, дослідженням протоколів слідчих експериментів від 05.09.2022 року за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та доданих до них відеозаписів (а.с.36-37, 47-49), вбачається, що малолітнім свідкам було роз`яснено права свідка, передбачені ст.66 України, де у п.3 ч.1, який за своїм змістом узгоджується зі змістом ст.63 Конституції України, йде мова про право відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його сім`ї кримінального правопорушення; з відеозапису слідчого експерименту вбачається, що слідчий до його початку роз`яснював малолітній особі його процесуальні права, після чого на розгляд учасників повторно вніс пропозицію роз`яснити процесуальні права, на що отримав відмову і малолітні особи погодилися показати та розказати обставини вчинення суспільно небезпечного діяння; слідчі експерименти проводився в присутності, зокрема, законних представників малолітніх свідків, захисника малолітніх свідків адвоката ОСОБА_14 ..

Те, що малолітніх свідків, всупереч положенням вимог Кримінального процесуального кодексу України слідчим було попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і за завідомо неправдиві показання, не є таким порушенням прав малолітньої особи, яке має наслідком визнання доказу недопустимим, а лише вказує на допущені слідчим порушення норм КПК України.

Попередження свідка про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України є актуальним після досягнення свідком шістнадцятирічного віку, адже саме з цього часу для свідка настають наслідки у вигляді кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві показання, відмову від давання показань без поважних причин. До досягнення свідком шістнадцятиріччя притягнення його до кримінальної відповідальності за вказаними статтями КК України виключається, а отже не має сенсу попереджати свідка про кримінальну відповідальність.

Виходить, що попередження неповнолітніх свідків за ст.ст.384, 385 КК України є зайвим, але не вказує на таке грубе порушення прав малолітніх осіб, що має наслідком визнання доказу недопустимим.

Відсутність у протоколах слідчих експериментів від 05.09.2023 року за участі малолітнього свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відомостей про послідовність проведення слідчого експерименту та його результатів, за умови, що додатком до протоколу слідчого експерименту є відеозапис, на якому ці дані зафіксовано, а саме дані щодо способу проникнення до будинку, місце викрадення грошових коштів, на які малолітні свідки вказали знаходячись на місці вчинення суспільно небезпечного діяння в будинку АДРЕСА_2 , не є підставою для визнання вказаних доказів недопустимими.

Враховуючи вищевикладене, під час розгляду кримінального провадження судом не встановлення обставин, які б вказували на отримання доказів під час досудового розслідування кримінального провадження внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, законами України, не встановлено порушення права малолітніх свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на захист, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття кримінального провадження, а також про належність та допустимість кожного доказу, наведеного у хвалі, а їх сукупність достатньою для того, щоб дійти висновку що суспільно небезпечне діяння, передбачене ст.185 ч.4 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану мало місце і воно вчинене малолітніми ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, а отже до них застосувати до нього примусовий захід виховного характеру.

Вирішуючи питання про застосування до малолітніх осіб примусових засобів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про осіб малолітніх, їх характеристику, умови життя, виховання і поведінку, ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення суспільно-небезпечного діяння.

Так, ОСОБА_3 є малолітньою особою, щиро розкаявся у вчиненому, піддавши свою поведінку критиці, проживає з матір`ю та виховуються нею самостійно, умови проживання в родині задовільні, навчається у школі, негативних характеристик не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

За висновками судово-психіатричного експерта №39, ОСОБА_3 на даний час ознак психічного захворювання не виявляє, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_3 ознак хронічного психічного захворювання недоумства та ознак іншого, тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до поданого звіту про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього, який затверджений начальником служби у справах дітей від 23.02.2023 зазначено, що необхідності взяття під соціальний супровід немає. Доцільно отримання соціальних послуг у відділі з питань соціальної роботи Кіцманської міської ради. Малолітній вчинив злочин вперше, його виправлення можливе без застосування покарання. Застосувати примусові заходи виховного характеру застереження або передачу під нагляд батьків (матері).

Законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8 суду пояснила, що має вплив на сина, а тому зможе здійснювати належний нагляд та виховання сина.

ОСОБА_4 є малолітньою особою, щиро розкаявся у вчиненому, піддавши свою поведінку критиці, проживає з матір`ю та виховуються нею самостійно, умови проживання в родині задовільні, навчається у школі, негативних характеристик не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

За висновками судово-психіатричного експерта №40 ОСОБА_4 на даний час ознак психічного захворювання не виявляє, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 ознак хронічного психічного захворювання недоумства та ознак іншого, тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними

Відповідно до поданого звіту про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього, який затверджений начальником служби у справах дітей від 23.02.2023 зазначено, що необхідності взяття під соціальний супровід немає. Доцільно отримання соціальних послуг у відділі з питань соціальної роботи Кіцманської міської ради. Малолітній вчинив злочин вперше, його виправлення можливе без застосування покарання. Застосувати примусові заходи вихрового характеру застереження або передачу під нагляд батьків (матері).

Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 суду пояснила, що має вплив на сина, а тому зможе здійснювати належний нагляд та виховання сина.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері, що буде мати вплив на їх виправлення та попередження нових суспільно небезпечних діянь, що буде достатніми для їх перевиховання, відповідатиме даним про особу малолітніх, а також характеру вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння та меті виправлення.

Речові докази, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосувалися.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.22, 97, 105 КК України, ст.ст.18, 322, 342-376, 498-501 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003908 від 19.12.2022 відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_8 строком на 1 (один) рік.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_9 строком на 1 (один) рік.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 27.11.2023 року о 15:00 годині.

Суддя ОСОБА_1