Провадження №№ 1-і/337/32/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь АР Крим, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 17.01.2021р. до ЄРДР за №0000042,

В С Т А Н О В И В :

18.12.2023р. до Хортицького районного суду м. Запоріжжя звернулась прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 з вказаним клопотанням, в якому зазначає, що в провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17.01.2021р. за №0000042, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останнього разу - ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023р. до 25.12.2023р. включно із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 214720,00грн.

На даний час Токмацький районний суд Запорізької області перебуває на тимчасово окупованій території і тимчасово не здійснює судочинство.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022р. територіальну підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним судом м. Запоріжжя.

В обґрунтування клопотання зазначено, що розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 не може бути завершений до спливу строку тримання під вартою, а ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

Враховуючи ступень тяжкості інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, за одне з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, а також особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких, у тому числі корисних злочинів, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, офіційно працевлаштований не був, постійного джерела доходів не має, зареєстрованого місця проживання не має, до затримання проживав у с. Орлянське Василівського району Запорізької області, яке наразі є тимчасово окупованою територією, прокурор просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до останнього строком на 60 днів. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, викладених в ньому та просила його задовольнити. Додатково пояснила, що стороною обвинувачення здійснюються активні заходи для відновлення втраченого кримінального провадження, наразі від експертних установ отримані копії висновків експертиз, які були проведені у справі, отримані речові докази, які були об`єктами дослідження під час проведення молекулярно-генетичної експертизи, встановлюються місце знаходження потерпілої та інших учасників справи.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив та зазначив, що докази обґрунтованості пред`явленого обвинувачення відсутні, ризики, на які посилається прокурор, не доведені та безпідставні. Тривалий час кримінальне провадження по суті не розглядається і він тримається під вартою незаконно. Крім того пояснив, що до затримання проживав у с. Орлянське Василівського району Запорізької області, його зареєстроване місце проживання теж знаходиться на тимчасово окупованій території, він є вдівцем, у нього є неповнолітня донька, 2006 р.н., яка проживає зі своєю бабусею в м.Генічеську Херсонської області. В разі звільнення з-під варти має намір проживати у м.Дніпро.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтримав позицію підзахисного, заперечив проти задоволення клопотання прокурора та зазначив, що підстави для подальшого тримання обвинуваченого під вартою відсутні. Обвинувачений тримається під вартою майже три роки, судовий розгляд кримінального провадження не здійснюється, матеріали кримінального провадження відсутні, доказом вини обвинуваченого є лише клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Формальне продовження строку тримання під вартою порушує права обвинуваченого і є незаконним. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.3, 8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з ч.1-3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішення клопотання слідчого суд враховує, що в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, які є особливо тяжкими злочинами і за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, за одне з яких позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Водночас, виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочинів та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою. Наявність підстав для тримання особи під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 перебуває на стадії судового розгляду і на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку, що причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до злочинів, в яких він обвинувачується, є вірогідною та достатньою для продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Суд вважає доведеним, що ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження застосованого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися, не відпали та є актуальними.

В даному випадку суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких умисних злочинів, в т.ч проти життя людини з корисливих мотивів, за які передбачені покарання виключно у вигляді позбавлення волі, у тому числі довічне позбавлення волі. Раніше обвинувачений неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені, він відбував покарання реально, але на шлях виправлення не став , що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та свідчить про стійку антисоціальну направленість його особистості. Обвинувачений неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, що свідчить про низькі соціальні зв`язки. До затримання ОСОБА_5 , який є працездатною особою, працевлаштований не був, постійного джерела доходів немає, інформації про наявність зареєстрованого місця проживання немає, проживав у с.Орлянське Василівського району Запорізької області, яке на даний час є тимчасово окупованою територією, що позбавляє можливості здійснення контролю за обвинуваченим за таким місцем проживання. Актуальна та достовірна інформація про наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання на підконтрольній території України, близьких родичів та усталеність соціальних зв`язків відсутня, що свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, на думку суду, ризик незаконного впливу на свідків не зменшився, оскільки як вбачається із клопотання прокурора, обвинувачений, будучі обізнаним про їх анкетні дані та перебуваючи на волі, може безперешкодно на них незаконно впливати шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності.

Вказані обставини в сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує подальше його тримання під вартою.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Такий запобіжний захід як особисте зобов`язання не є співмірним і доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Більш того, як вже зазначалось, обвинувачений не має місця проживання на підконтрольній території України, а на підтвердження доводів про можливість проживання обвинуваченого за певною адресою сторона захисту жодних доказів суду не надала.

Заяви від осіб, які б виявили бажання бути поручителями обвинуваченого, не надходили, що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд також не вбачає, оскільки на підтвердження доводів про можливість проживання обвинуваченого у рідних або знайомих, про можливість оренди житла у м.Запоріжжі або в іншому місті, яке знаходиться на підконтрольній Україні території, наявності на це згоди власника або користувача житла, обвинувачений та його захисник жодних доказів суду не надали.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, матеріали провадження не містять. Вік та стан здоров`я обвинуваченого не є перешкодою для його тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про довготривале ОСОБА_5 тримання під вартою обумовлюються об`єктивними чинниками, такими як складність кримінального провадження, кількість учасників судового провадження, обсяг дослідження доказів, процесуальна поведінка учасників провадження, а також тим, що на даний час в Україні діє воєнний стан, що також уповільнює розгляд даного кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження перебували на розгляді Токмацького районного суду Запорізької області, а м.Токмак на наразі є тимчасово окупованою територією.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи.

В даному випадку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, суд вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_5 перебувати на волі.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та стороною захисту не доведено.

Доводи обвинуваченого про його непричетність до злочинів, які йому інкримінуються, будуть перевірятися судом в установленому законом порядку.

Таким чином, підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає і його дію слід продовжити на 60 днів, задовольнивши тим самим клопотання прокурора повністю.

Керуючись ст.2, 7, 176-178, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 лютого 2024 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та надіслати до ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 21 грудня 2023 року о 16.55 годин.

Суддя ОСОБА_1