Справа № 308/617/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000468 від 29.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з матеріалів клопотання, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000468 від 29.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Встановлено, що на початку грудня 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин України ОСОБА_7 вирішив незаконно перетнути державний кордон України з метою потрапляння до країн Європейського Союзу. З даного приводу ОСОБА_7 звернувся до свого знайомого ОСОБА_6 щодо сприяння останнім у протиправному переправленні його ( ОСОБА_7 ) через державний кордон України.

У зв`язку із цим, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України. Так, у ході спілкування, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , що за його незаконне переправлення через державний кордон України, останній повинен надати йому ( ОСОБА_6 ) грошову винагороду у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США та за вказані кошти ОСОБА_6 організує незаконне переправлення ОСОБА_7 , із залученням інших осіб.

Надалі, 21.12.2023 в другій половині дня, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , знаходячись у своєму автомобілі марки «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , у м. Ужгород, вул. Дравцева, 7, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, отримав у вигляді завдатку від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США для подальшої організації незаконного переправлення останнього через державний кордон України.

У подальшому, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, виконуючи взяті на себе зобов`язання щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, 25.12.2023, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, зв`язався по телефону із військовослужбовцем НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_5 з метою подальшого узгодження та порядку здійснення незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України.

Потім, 26.12.2023 близько 21.00 год., ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою домовленістю зустрівся поблизу магазину автозапчастин «Шуберт», що знаходиться у АДРЕСА_1 , із ОСОБА_5 , для подальшого узгодження здійснення незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України та узгодження суми коштів, які мають бути передані ОСОБА_5 за надані незаконні послуги останнім. Так, у ході спілкування ОСОБА_6 із ОСОБА_5 , останній вказав, що за вказані послуги щодо переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України йому ( ОСОБА_5 ) необхідно надати грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, на що ОСОБА_6 погодився.

Враховуючи те, що узгоджена загальна сума коштів за незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України становила 4000 доларів США, відповідно суму коштів у розмірі 1000 доларів США ОСОБА_6 мав залишав собі, згідно з їхнім із ОСОБА_5 спільним злочинним планом.

Отже, ОСОБА_5 діяв спільно із ОСОБА_6 , між якими був здійснений розподіл відповідних обов`язків, а саме: ОСОБА_6 повинен був забезпечити прибуття ОСОБА_7 до вказаного ним місця та у зазначений час, та у подальшому ОСОБА_6 після здійснення незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України мав передати ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 3000 доларів США. У свою чергу ОСОБА_5 , згідно з їхнім спільним із ОСОБА_6 злочинним планом, повинен був здійснити незаконне переправлення (переведення) ОСОБА_7 через державний кордон України у зоні діяльності ВІПС «Оноківці» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, 28.12.2023, ОСОБА_5 діючи спільно із ОСОБА_6 , з метою доведення їхнього спільного злочинного наміру та з метою незаконного спільного збагачення, знаходячись у м. Ужгород, за допомогою телефону надав вказівку ОСОБА_6 забезпечити прибуття ОСОБА_7 до магазину автозапчастин «Шуберт», що знаходиться у АДРЕСА_1 , та, у свою чергу, ОСОБА_6 вказав ОСОБА_7 бути готовим до виїзду 28.12.2023 у 19.00 год. по місцю свого проживання.

Надалі, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, задля здійснення незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України та виконання їхнього спільного із ОСОБА_5 злочинного плану, 28.12.2023 близько 19.30 год. прибув на своєму автомобілі марки «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , до помешкання ОСОБА_7 , що знаходиться у АДРЕСА_2 , й останній присів до вказаного автомобіля.

Поряд з цим, 28.12.2023 близько 19.30 год., ОСОБА_6 , знаходячись у своєму автомобілі марки «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США як останню частину коштів за незаконне переправлення останнього через державний кордон України.

Потім, 28.12.2023 близько 19.40 год. ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , привіз на своєму вказаному автомобілі ОСОБА_7 до території, що знаходиться поблизу магазину автозапчастин «Шуберт», що по вул. Гагаріна, 92, у с. Бараниці, Ужгородського району Закарпатської області, де ОСОБА_6 надав вказівку ОСОБА_7 пересісти до іншого автомобіля під керуванням ОСОБА_5 для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України до Словаччини, що останній і зробив.

Поряд з цим, 28.12.2023 близько 20.00 год., ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , знаходячись поблизу магазину автозапчастин «Шуберт», що по вул. Гагаріна, 92, у с. Бараниці, Ужгородського району Закарпатської області у салоні автомобіля марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_3 , з метою реалізації спільного із ОСОБА_6 злочинного плану та задля здійснення незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, надав останньому поради та вказівки яким чином діяти ОСОБА_7 під час його протиправного переправлення через державний кордон України.

Після чого, 28.12.2023 близько 20.10 год. ОСОБА_5 , за допомогою свого автомобіля марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_3 , привіз ОСОБА_7 до лісового масиву в с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області, який знаходиться у прикордонній зоні діяльності ВІПС «Оноківці» ВПС «Ужгород» ІНФОРМАЦІЯ_2 , для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, де надав вказівку ОСОБА_7 слідувати за ним у бік державного кордону із Словаччиною.

У подальшому, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 підійшли до 285 прикордонного знаку, що у с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області, який знаходиться у прикордонній зоні діяльності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , де ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , розпочав здійснювати незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України у бік Словаччини шляхом переведення останнього через лінію кордону, однак протиправні дії ОСОБА_5 були зупинені прикордонним нарядом ВІПС «Оноківці» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_7 , було затримано.

10.01.2024 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою вчинення даного злочину використав свій особистий автомобіль «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , а саме вказаним транспортним засобом здійснював перевезення гр. ОСОБА_7 до іншого підозрюваного ОСОБА_5 з метою подальшого переправлення осіб через кордон.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 також з метою вчинення даного злочину використав свій особистий автомобіль марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_3 для подальшого переправлення гр. ОСОБА_7 через державний кордон, а саме даним автомобілем здійснив перевезення останнього до прикордонної ділянки із Словацькою республікою.

Відповідно до вищенаведеного, вказані автомобілі та документи мають значення для даного кримінального провадження, так як виступали знаряддями вчинення даного злочину.

10.01.2024 автомобіль «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 який належить підозрюваному ОСОБА_6 та автомобіль марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_3 , який належить підозрюваному ОСОБА_5 , постановою слідчого визнано речовими доказами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення завдань кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, орган досудового розслідування просить з метою збереження речового доказу та з метою конфіскації майна як виду покарання, накласти арешт на автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA» VIN: НОМЕР_4 , який належить підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явився хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені. Подали клопотання в якому просять розгляд справи провести без їхньої участі.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне провести розгляд даного клопотання без виклику особи, у володінні якої воно знаходяться.

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено у ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 29.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000468 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

10.01.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, вчинене за попередньою змовою групою осіб

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу автомобіль марки HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_4 , належить підозрюваному ОСОБА_6 .

10.01.2024 року автомобіль «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , який належить підозрюваному ОСОБА_6 та автомобіль марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_3 , який належить підозрюваному ОСОБА_5 , постановою слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчий суддя, при вирішенні питання про накладення арешту на майно бере до уваги, те що підозрюваний ОСОБА_6 є власником зазначеного в клопотанні майна, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 332 КК України, та згідно санкції вказаної статті, в разі визнання його винним, тягне за собою відповідальність у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя вважає, що в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

За таких обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, враховуючи вищенаведене, а також з метою забезпечення можливості призначення покарання у вигляді конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, а тому клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно із забороною його розпорядження, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме:

-автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA» VIN: НОМЕР_4 ,.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1