УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000971 від 21.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, в провадженні СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000971 від 21.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користуванні якого перебуває автомобіль «AudiQ 7», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів з іншими особами, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

Так, 27.10.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук автомобіля «AudiQ 7», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився в паркінгу будинку № 16А/2 по вул. Каманіна в м. Одесі, в ході якого було вилучено зазначений автомобіль з ключем-брелком.

Оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, з метою забезпечення збереження вилученого майна, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

У судовому засіданні -

Старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити. При цьому зазначив, що автомобіль «Audi Q 7», державний номерний знак НОМЕР_1 належить підозрюваному в рамках кримінального провадження ОСОБА_4 . Вказаний транспортний засіб використовувався, як засіб для вчинення злочину, так як на ньому підозрюваний мав намір перевести осіб, яким він та інші підозрювані намагалися організовувати незаконний перетин кордону, що підтверджується матеріалами НСРД. Оскільки транспортний засіб використовувався, як засіб для вчинення злочину до нього може бути застосована спеціальна конфіскація. За таких обставин, слідчий просив накласти арешт на вилучений транспортний засіб.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що у клопотанні відсутнє будь-яке обґрунтування відповідності транспортного засобу категорії речових доказів в рамках кримінального провадження. Факт наявності постанови слідчого про визнання транспортного засобу речовим доказом в рамках кримінального провадження не є підставою для накладення арешту на нього. В клопотанні слідчого не визначено колір транспортного засобу, об`єм двигуна, номер шасі, ідентифікаційний номер транспортного засобу та дата його випуску, що позбавляє можливості ідентифікувати транспортний засіб у разі накладення на нього арешту. Вказані обставин свідчать про невідповідність клопотання вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України. ОСОБА_4 є законним власником транспортного засобу, який було вилучено з грубим порушенням вимог закону та без будь-яких законних на те підстав, відповідно до чого клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає, а тому представник просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

З положень п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України вбачається, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження в рамках кримінального провадження № 0000971 від 21.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вказане кримінальне провадження було розпочато за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

В рамках вказаного кримінального провадження 27.10.2023 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 27.10.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук автомобіля «AudiQ 7», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився в паркінгу будинку № 16А/2 по вул. Каманіна в м. Одесі, в ході якого було вилучено зазначений автомобіль з ключем-брелком.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль марки «Audi Q 7», державний номерний знак « НОМЕР_1 » на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий суддя відхиляє заперечення представника власника майна щодо того, що вказаний транспортний засіб було вилучено з грубим порушенням вимог закону та без будь-яких законних на те підстав, оскільки транспортний засіб було вилучено під час проведення обшуку, який проводився на підставі ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя погоджується із слідчим, що транспортний засіб відповідає критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження та не погоджується із представником власника майна в частині того, що відсутнє будь-яке обґрунтування відповідності транспортного засобу категорії речових доказів в рамках кримінального провадження, оскільки слідчий у судовому засіданні вказував на те, що на вказаному транспортному засобі підозрювана особа здійснювала перевезення осіб до місця, в якому вони мали незаконно перетнути державний кордон України, а тому вилучений транспортний засіб може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до чого, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому в органу досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні слідчих дій із транспортним засобом, зокрема слідчого експерименту із залученням транспортного засобу для підтвердження факту його використання підозрюваними особами для вчинення злочину.

Одночасно, в рамках вказаного кримінального провадження за результатами проведених слідчих дій та негласних слідчих (розшукових) дій достеменно встановлено, що для вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України підозрюваними особами використовувався автомобіль марки «Audi Q 7», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Використання транспортного засобу марки «Audi Q 7», державний номерний знак « НОМЕР_1 » для вчинення кримінального правопорушення підтверджується, зокрема, протоколами допиту свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які долучено до матеріалів клопотання.

Отже, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вказаний транспортний засіб використовувався підозрюваними особами в рамках кримінального провадження, як засіб для імовірного вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Отже, виходячи із вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучення та арешт вказаного транспортного засобу у подальшому унеможливить знищення речових доказів в рамках кримінального провадження, вчинення інших кримінальних правопорушень, а також забезпечить збереження автомобіля, як засобу можливого вчинення злочину.

Вказані обставини на думку слідчого судді свідчать про те, що на даному етапі є доцільним накласти арешт на вилучений транспортний засіб, який використовувався, як засіб для вчинення кримінального правопорушення, що унеможливить подальше його відчуження для забезпечення можливого застосування спеціальної конфіскації майна.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що в рамках кримінального провадження власника транспортного засобу - ОСОБА_4 27.10.2023 року було затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України та 28.10.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Слідчий суддя враховує, що санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, а тому приходить до висновку, що відносно транспортного засобу, який належить підозрюваному ОСОБА_4 , наявна необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення можливого покарання у вигляді конфіскації майна.

Отже, як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовим доказом в рамках кримінального провадження, використане для забезпечення спеціальної конфіскації, а також конфіскації майна, як виду покарання.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що існує ризик можливого відчуження або знищення майна, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів в рамках кримінального провадження, спеціальної конфіскації майна та забезпечення можливого покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000971 від 21.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 27.10.2023 року в ході проведення обшуку автомобіля марки «Audi Q 7», державний номерний знак « НОМЕР_1 », а саме на:

- автомобіль марки «Audi Q 7», державний номерний знак « НОМЕР_1 » з ключем-брелком, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «AudiQ 7», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1