Справа № 539/5552/23
Провадження № 1-кп/539/421/2023
ВИРОК
Іменем України
06 грудня 2023 року
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта вища, не одруженого, інвалід 2 групи, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 навесні 2023 року при невстановлених слідством обставин набув рослини коноплі, які переніс до житлового будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив їх сушити для власного вживання. В подальшому, перебуваючи за місцем свого проживання, ОСОБА_5 використовуючи металеве сито, перетер висунені рослини коноплі в подрібнену речовину та залишив зберігати за адресою свого проживання без мети збуту.
29.06.2023 працівниками Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області в ході проведення обшуку житлового будинку, де проживає ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , у житловому будинку, виявлено та вилучено речовину рослинного походження у висушеному стані, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг, якої заборонено- канабісом, загальною масою 561,098 г. що відповідно до наказу МОЗ № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», у великих розмірах, які він незаконно придбав, виготовив та зберігав за місцем свого проживання для власного вживання без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.
22.11.2023 між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 309 КК України у виді 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком.
В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений та захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав добровільну згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Тому, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання, визначене в межах, встановлених санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у виді 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Запобіжний захід не обирався і підстав для його обрання не вбачається.
Судові витрати, пов`язані із залученням експерта слід стягнути з обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 475, 615 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Роз`яснити ОСОБА_5 що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави загальну суму 12 428 (дванадцять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 00 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.
7. Вакууматор марки «Оlichs JO» з пакетами для вакуумування, зберігається в камері зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області повернути обвинуваченому, як йому належний.
8. Два металевих сита, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області знищити.
9. Пластикову пляшку та наперсток, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області знищити.
11. Мобільний телефон «Nomi і 181» чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , що зберігається в камері зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області повернути обвинуваченому, як йому належний;
12. Мобільний телефон марки «Redmi 5G», зберігається в камері зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області повернути обвинуваченому, як йому належний.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з урахуванням положень ч. 4 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокуророві.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1