ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харківа, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 146, частиною 5 статті 186, частиною 5 статті 185, частиною 4 статті 189, частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК),

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 146, частиною 5 статті 186, частиною 5 статті 185, частиною 4 статті 189, частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК),

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 14 грудня 2023 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції зазначив, що вважає встановленим наявність ризику уникнення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні низки особливо тяжких злочинів за які передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк, а тому розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження, а також враховуючи відсутність у них соціальних зв`язків та роботи, існує велика вірогідність намагання уникнути суду, тим паче в умовах воєнного стану, коли уникнути суду легше ніж у мирний час.

Також існує ризик і впливу на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, так як обставини злочинів описаних в обвинувальному акті, які характеризуються застосуванням психологічного і фізичного примусу до потерпілих задля отримання грошових коштів свідчать про високий ризик повторення таких дій задля отримання необхідних свідчень.

Також не виключено ризик повторного вчинення злочину, оскільки ОСОБА_7 раніше судимий, а ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні іншого особливо тяжкого злочину в іншому кримінальному провадженні. Крім того, на даний час вони обвинувачуються у вчиненні неодиничного корисливого злочину щодо декількох потерпілих, що свідчить про їх схильність до злочинної діяльності і, відповідно, наявність високого ризику її продовження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначає, що суд, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, не виконав належним чином вимоги кримінального процесуального закону, а саме недоведеність ризику переховування від суду, який не підтверджується жодними фактами, які б свідчили про можливість вчинення обвинуваченими таких дій. Вважає, що прокурором не доведено тієї обставини, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченими і на думку сторони захисти запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілком достатньо для запобігання ймовірним ризикам за ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Зазначає, що тримання ОСОБА_7 під вартою позбавляє його можливості отримати належну медичну допомогу у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями під час його затримання. Зауважує, що ОСОБА_7 має постійне проживання на території м. Дніпра де проживає разом з цивільною дружиною. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 захисник зазначає, що в іншому кримінальному провадженні за обвинуваченням останнього не було факті ухилення або неявки до суду. ОСОБА_8 має зареєстроване місце проживання на території м. Дніпра за яким і проживає, має освіту, працював неофіційно і має намір працевлаштуватись офіційно.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не подавали, захисник надіслала суду заяву в якій просила розглядати її апеляційні скарги без її участі та без участі обвинувачених, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська був обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК, а також відносно ОСОБА_14 обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених, зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , так як наявні ризики визначені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК, а саме, кожен з обвинувачених може переховуватись від суду, так як не мають постійного місця проживання, адже всі живуть не за місцем реєстрації, при цьому всі вони не мають соціальних зв`язків та обвинувачуються у вчинені низки особливо тяжких злочинів, і, розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження щодо них, можуть намагатись уникнути суду.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 199, 331 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії судового розгляду і обвинуваченим вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку «обґрунтованості підозри».

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищенаведені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченої, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої, у тому числі наявність у неї родини й утриманців, наявність у обвинуваченої постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

Суд першої інстанції правильно встановив наявність ризику уникнення обвинуваченим ОСОБА_7 суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні низки особливо тяжких злочинів за які передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк.

При цьому, суттєвим фактором в підтвердження даного ризику є та обставина, що останній раніше судимий за корисливий злочин та обвинувачується у вчиненні не одиничного злочину щодо декількох потерпілих, що свідчить про його схильність до злочинної діяльності і, відповідно, наявність високого ризику їх продовження, а тому розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження, а також враховуючи відсутність у нього соціальних зв`язків та роботи, існує велика вірогідність намагання уникнути суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризику уникнення обвинуваченим ОСОБА_8 суду, оскільки останній також обвинувачується у вчиненні низки особливо тяжких злочинів за які передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк.

Крім того, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні корисливого особливо тяжкого злочину в іншому провадженні, а тому розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження, а також враховуючи відсутність у нього соціальних зв`язків та роботи, існує велика вірогідність намагання уникнути суду та продовження ним вчинення кримінальних правопорушень.

Також існує ризик і впливу на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, так як обставини злочинів описаних в обвинувальному акті, які характеризуються застосуванням психологічного і фізичного примусу до потерпілих задля отримання грошових коштів свідчать про високий ризик повторення таких дій задля отримання необхідних свідчень.

Тяжкість злочину, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суворість можливого покарання, яке може бути їм призначено у випадку визнання винуватими, безумовно не виключною підставою для продовження строку триманні під вартою, проте такі обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику, що підозрювана/обвинувачена особа може переховуватись від органу досудового розслідування або суду.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Під час апеляційного провадження встановлено, що твердження прокурора та висновки слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, є обґрунтованими, а встановлений слідчим суддею ризик у вигляді незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні об`єктивно існує і для запобігання його настання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про ризик впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки зазначені особи відомі обвинуваченим, з огляду на стадію судового провадження, вони ще не допитані перед судом, а тому обвинувачені можуть здійснювати на них незаконний вплив з метою зміни їх показів. Більше того, колегія суддів враховує й положення ч. 4 ст. 95 КПК щодо отримання показів свідка та потерпілого безпосередньо судом, а тому, на даному етапі кримінального провадження такий ризик об`єктивно існує.

Вищевикладені обставини, враховані апеляційним судом в контексті наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК та ймовірності їх настання, за умови не застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 422-1 КПК, суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для... продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: (1) ухвалу про... продовження строку тримання під вартою; (2) клопотання про... продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Апеляційний суд зауважує на особливостях апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який з одного боку має забезпечити судовий контроль та перевірку законності судового рішення про обмеження права обвинуваченого на свободу, а з іншого боку обмежений кримінальним процесуальним законом досліджувати докази, обставини та витребувати у суду першої інстанції матеріали кримінального провадження окрім тих, які регламентовані ч. 2 ст. 422-1 КПК.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, отриманих при його затриманні та неможливості отримання належної медичної допомоги в умовах установи попереднього ув`язнення, оскільки будь-яких доказів цим обставинам захисник суду не надав

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, а також наявність судимостей у ОСОБА_7 та іншого кримінального провадження стосовно ОСОБА_15 , продовження військового стану, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, які не зменшились та не відпали, стаді. судового розгляду, яка триває, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та доцільним у даному кримінальному провадженні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та забезпечення належного судового розгляду в розумний строк.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, дані про особу обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах, необхідних для вирішення питання в порядку ст. 331 КПК та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За змістом ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.

Як видно з матеріалів провадження, інкриміновані обвинуваченим злочини вчинені в січні 2023 року, а наразі вже закінчено досудове розслідування, обвинувальний акт вже скерований до суду та триває судовий розгляд. Крім того у кримінальному провадженні вісім обвинувачених, що з об`єктивних причин потребує часу для належного здійснення судового провадження, тому загальний строк тримання обвинувачених під вартою не є надмірним.

Інші доводи апеляційної скарги захисника зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ у справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, що не може бути розцінено як належне обґрунтування своїх доводів та підстава для скасування оскарженого рішення.

Будь-яких порушень КПК при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисника - без задоволення.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 146, частиною 5 статті 186, частиною 5 статті 185, частиною 4 статті 189, частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4