Провадження № 1-кп/761/3578/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002879 від 14.07.2023, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Алчевського району Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт, відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тим самим, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.07.2023, не пізніше 23 години 22 хвилини, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вступив у словесний конфлікт із малознайомим чоловіком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. З метою реалізації вищевказаного злочинного умислу, усвідомлюючи ступінь суспільної небезпеки та наслідків, які можуть настати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , передбачаючи можливість настання наслідків для здоров`я особи, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, наніс малознайомому чоловіку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше 10 ударів руками, зібраними в кулак та ногами по різним частинам тіла, де розташовані життєво - важливі органи людини, що спричинили останньому - кровонапливи на обличчі, охоплюючи пара орбітальні ділянки та ділянку перенісся, кровонапливи на задній поверхні правого передпліччя в нижній третині, на задній поверхні лівого плеча в середній та нижній третинах, утворилися внаслідок дії тупого (тупих) предмета (предметів), за механізмом удару, виникли приблизно за 3-5 діб до настання смерті, мають ознаки легкого тілесного ушкодження, у причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають; косі переломи V-VІ ребер зліва по передній пахвовій лінії без пошкодження пристінкової плеври, утворилися внаслідок дії тупого (тупих) предмета (предметів), за механізмом удару, виникли в той же проміжок часу до настання смерті, мають ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я), у причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

В результаті протиправних дій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме: косі переломи V-VІ ребер зліва по передній пахвовій лінії без пошкодження пристінкової плеври.

Обвинувачений ОСОБА_2 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю та розказав про обставини скоєного злочину так, як зазначено в обвинувальному акті.

Так, ОСОБА_2 повідомив, що він, 13.07.2023 року, приїхав до своєї дівчини, яка повідомила обвинуваченому, що вагітна, а також пожалілася, що ОСОБА_6 бив її у живіт, через що, між потерпілим та обвинуваченим спалахнув конфлікт, який в подальшому переріс у бійку, в ході якої обвинувачений завдав потерпілому близько 10 ударів руками та ногами. Після побиття обвинувачений на прохання власниці квартири вивів потерпілого з квартири на вулицю. Обвинувачений вказував, що потерпілий в цей час був нетверезим. Сусіди викликали медичних працівників та правоохоронців.

Разом з тим, під час судового розгляду, захисник оголосив клопотання, в якому вказував, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 122 КК України, має здійснюватись у порядку приватного обвинувачення, в той же час, стороною обвинувачення не доведено, що потерпілий у будь-який спосіб підтримував обвинувачення у даному кримінальному провадженні. На підставі вказаного захисник просив закрити кримінальне провадження, або ухвалити в ньому виправдувальний вирок.

Після оголошення захисником клопотання, прокурор, не спростовуючи доводів захисника наполягав на ухваленні обвинувального вироку у кримінальному провадженні. При цьому прокурор повідомив, що на стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення було встановлено сестру загиблого, однак остання відмовилась від набуття статусу потерпілої у даному кримінальному провадженні, а саме кримінальне правопорушення було розпочато за повідомленням правоохоронних органів. Будь-які заяви від потерпілого у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Крім того, в ході судового розгляду прокурор надав суду письмові докази, якими обгрунтовував вину обвинуваченого ОСОБА_2 , а саме:

- протокол огляду місця події від 14.07.2023;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_2 від 14.07.2023;

- протокол перегляду відеозапису від 14.07.2023 року;

- протокол огляду предмета від 21.07.2023 року;

- протокол огляду предмета від 14.07.2023 року;

- висновок спеціаліста щодо тілесних ушкоджень невідомого, від 14.07.2023 року;

- протокол огляду прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протокол огляду квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

- постанову про визнання речовим доказом від 14.07.2023 року;

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 14.07.2023 року;

- постанову про визнання речовим доказом від 14.07.2023 року;

- висновок судово-медичної експертизи №042/1-322-2023 від 20.07.2023 року;

- висновок дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/11-23/37642-Д від 24.07.2023 року;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_7 від 07.09.2023 року;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 від 12.09.2023 року;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 22.09.2023 року;

- лист директора КЗ «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб» № 656/17 від 14.09.2023;

- висновок судово-медичної експертизи №011-2678-2023 від 06.09.2023 року;

- постанову про встановлення особи від 25.09.2023 року;

Суд, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог глави 28 КПК України, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази, та заслухавши доводи усіх учасників по суті справи, приходить до наступного висновку.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого, зокрема, частиною першою статті 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин).

Велика Палата Верховного Суду, в рішенні № 288/1158/16-к від 03 липня 2019 року роз`яснила, що критерієм розмежування кримінальних проваджень у формі приватного та публічного обвинувачення є зумовлене характером і наслідками протиправного діяння співвідношення публічного і приватного інтересу як об`єктів кримінально-правового захисту. Від такого співвідношення залежать передбачені законом способи вирішення конфлікту між винним і потерпілим, у тому числі можливість його розв`язання без застосування заходів кримінальної репресії. Попри суспільну небезпечність кримінальних правопорушень приватного обвинувачення, як і будь-яких інших злочинів, їх визначальною ознакою є домінування приватного інтересу над публічним, яке надає вирішального значення волевиявленню потерпілого для притягнення чи непритягнення особи до кримінальної відповідальності. Головна ідея запровадження цієї особливої кримінальної процедури у правову систему України полягає в тому, що законодавець надає пріоритет свободі особистості у царині, яка віддана на розсуд індивіда і не може бути об`єктом втручання держави.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Дослідивши надані прокурором письмові матеріали кримінального провадження, зокрема і надані в судовому засіданні процесуальні документи щодо руху кримінального провадження під час досудового розслідування, судом встановлено наступні обставини.

14.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі матеріалів правоохоронних органів внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 121 КК України за фактом виявлення невідомої особи чоловічої статі з тяжкими тілесними ушкодженнями за №0002879.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України 14.07.2023 затримано. Того ж дня обвинуваченому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Постановою прокурора Шевченківської окружної прокуратури від 25.09.2023 змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 121 на ч. 1 ст. 122 КК України.

ОСОБА_2 25.09.2023 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

25.09.2023 прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва надано доручення слідчому про надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Того ж дня затверджено обвинувальний акт та 26 вересня 2023 року такий обвинувальний акт разом із реєстром матеріалів кримінального провадження та розпискою обвинуваченого і його захисника направлено на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Верховний Суд, у своєму рішенні від 20 грудня 2018 року, у справі 761/6142/15-к, вказував, що в разі, якщо під час досудового розслідування у кримінальному провадженні у формі державного обвинувачення виникли підстави для складання повідомлення про підозру або про зміну раніше повідомленої підозри з перекваліфікацією діяння підозрюваного на злочин, за яким кримінальне провадження згідно зі ст. 477 КПК України може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, то прокурор або слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний з`ясувати з цього приводу думку потерпілого і має право скласти відповідно повідомлення про підозру або нове повідомлення про змінену підозру лише за наявності письмової заяви потерпілого про вчинення щодо нього злочину приватного обвинувачення. При цьому відповідно до вимог ст. 279 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу, у тому числі невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дату та час повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. У разі відсутності зазначеної згоди потерпілого прокурор має винести постанову про закриття кримінального провадження за п.7 ч.1 ст.284 КПК України як у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд позбавлений можливості дізнатись думку безпосередньо ОСОБА_6 , оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, зі змісту висновку судово-медичної експертизи №011-2678-2023 від 06.09.2023 року, вбачається, що отримані потерпілим тілесні ушкодження не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_6 .

Велика Палата Верховного Суду, 16 січня 2019 року, у своєму рішенні №439/397/17, роз`яснила, що у частині 6 статті 55 КПК України передбачено так зване правонаступництво у кримінальному провадженні. Згідно з положеннями цієї норми, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб. Таким чином, чинний КПК України передбачає юридичну фікцію, відповідно до якої інша особа визнається власне потерпілим, хоча їй безпосередньо не заподіяна шкода в результаті вчинення кримінального правопорушення. Водночас КПК України закріплює перехід до такої особи не тільки прав потерпілого, а й перехід самого процесуального статусу потерпілого.

Тобто, сама по собі смерть потерпілого ОСОБА_6 не спричиняє автоматичну неможливість здійснення кримінального провадження в порядку приватного обвинувачення у кримінальному провадженні, адже КПК України передбачає можливість іншої особи, зокрема сестри загиблого, ОСОБА_9 , набути статус потерпілої та заявити про підтримку обвинувачення у кримінальному провадженні.

В той же час, як повідомив прокурор, свідок ОСОБА_9 , відмовилась від набуття статусу потерпілого у кримінальному провадженні, відомостей про наявність інших родичів у загиблого, слідством не здобуто.

Таким чином, суд приходить до висновку, що єдиний відомий суду, можливий правонаступник загиблого у кримінальному провадженні, його сестра, відмовилась від набуття статусу потерпілого у кримінальному провадженні, що очевидно свідчить про її небажання підтримувати обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що прокурором не було дотримано вимог п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України на стадії досудового розслідування, а кримінальне провадження №0002879 від 14.07.2023 не було закрито у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні № 288/1158/16-к від 03 липня 2019 року звертає увагу на те, що кримінальний процесуальний закон передбачає можливість повернення до вже завершених стадій судового процесу лише для відновлення з`ясування обставин, установлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами. Відповідно до частини п`ятої статті 364 та частини четвертої статті 365 КПК суду надано такі повноваження лише як виняток із загального правила у двох випадках: якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази або обвинувачений в останньому слові повідомить про нові обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження. Нормами цього Кодексу не передбачено права суду після видалення до нарадчої кімнати відновити будь-яку з попередніх стадій провадження з метою уточнення процесуальних позицій сторін. Вихід з нарадчої кімнати лише з метою надання потерпілому пропозиції висловитися про можливість застосування конкретної норми закону про кримінальну відповідальність поставить під сумнів неупередженість суду.

За аналогічних обставин, Верховний Суд у справі 721/352/18 від 31 жовтня 2019 року, посилаючись на те, що правонаступники загиблої особи у кримінальному провадженні вказали про своє небажання підтримувати обвинувачення у провадженні, визнав правильним рішення суду першої інстанції про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За результатами судового розгляду в нарадчій кімнаті суд відповідно до вимог статей 284, 369, 371-374 КПК ухвалює вирок або постановляє ухвалу, якими кримінальне провадження закінчується.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України, у разі, якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Злочин інкримінований ОСОБА_2 не пов`язаний з домашнім насильством, даних про вчинення цього кримінального правопорушення за обтяжуючих обставин прокурором не надано, а судом в ході судового розгляду не встановлено, а тому правові перешкоди для закриття кримінального провадження з такої підстави, передбачені п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України - відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд перевіривши в нарадчій кімнаті надані сторонами ході судового розгляду докази у кримінальному провадженні, дійшов висновку, що кримінальне провадження №0002879 від 14.07.2023 підлягає закриттю у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Крім того, в рамках даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 , було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Разом з тим, положення ст. 203 КПК України передбачають, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію, зокрема, і після закриття кримінального провадження.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку, що кримінальне провадження №0002879 від 14.07.2023 підлягає закриттю, а отже і запобіжний захід, застосований в рамках такого кримінального провадження підлягає скасуванню.

За таких умов, застосований в рамках кримінального провадження №0002879 від 14.07.2023 щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 26, 55, 203, 284, 369-372, 392, 477 КПК України суд

УХВАЛИВ :

Кримінальне провадження №0002879 від 14.07.2023 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Скасувати застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази:

- сорочку чорного кольору, штани чорного кольору, 2 черевики Skechers, куртку чорно-сірого кольору, гаманець чорного кольору, - повернути ОСОБА_9 ;

- зразок букального епітелію невстановленої особи, зрізи нігтьових пластин з обох рук невстановленої особи, дві дактилоскопічні карти з папілярними узорами невстановленої особи, змив речовини бурого кольору з вхідних дверей до квартири, змив речовини бурого кольору з підлоги, рушник з плямами бурого кольору, 1 (один) слід папілярного узору з дверей у кімнаті, 3 (три) сліди папілярних узорів з вхідних дверей до квартири, змив речовини бурого кольору у парадному № 1 та змив речовини бурого кольору з ліфту - знищити;

- куртку спортивну із синіми, чорними, сірими та білими вставками, а також чорні спортивні штани - повернути обвинуваченому.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1