Справа № 689/1209/23
ВИРОК

Іменем України

05.02.2024 року смт. Ярмолинці

05 лютого 2024 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2023 за № 0000073 та 13.06.2023 за № 0000193, які були об`єднані в одне провадження і які надійшли до суду з обвинувальними актами, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Паплинці Старосинявського району Хмельницької області, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

встановив:

04 серпня 2022 року ОСОБА_5 відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 Про загальну мобілізацію був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України, після чого був відправлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (адреса згідно матеріалів кримінального провадження). 05 серпня 2022 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій службі) №131 солдат запасу ОСОБА_5 був зарахований до списків особового складу даної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та приступив до виконання обов`язків військової служби як стрілець-помічник гранатометника.

Обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України закріплений в положеннях Конституції України (ст. 65), Закону України Про оборону України (ст. 17), Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (ст. 1).

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548 XIV, зобов`язаний непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, відповідати за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551 XIV, визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів. Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

В силу ст. 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб з зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України Про правовий режим воєнного стану у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні № 64/2022 від 24.02.2022 року, який затверджений Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, з 05.30 год. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався.

Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалось, відтак в Україні з 24 лютого 2022 року діє воєнний стан.

Проте, військовослужбовець за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 07 грудня 2022 близько 12 год 00 хв, перебуваючи на території постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин, в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від відбуття до нового місця служби, будучи ознайомленим з наказом - бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2022 №163/кп/дск, в присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , молодшого сержанта ОСОБА_7 та солдата ОСОБА_8 , відкрито відмовився виконати вказане бойове розпорядження начальника - командира військової частини НОМЕР_1 про відбуття 07.12.2022 з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 (адреса згідно матеріалів кримінального провадження) в район ведення бойових дій (адреса згідно матеріалів кримінального провадження), для здійснення оборонних дій і відповідно 08.12.2022 не прибув в район ведення бойових дій.

Крім того, солдат ОСОБА_5 , який був виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , 13 лютого 2023 року близько 10 год 30 хв, перебуваючи на території постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин, в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від відбуття до нового місця служби, будучи ознайомленим з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.02.2023 № 66, відкрито відмовився виконати вказаний наказ начальника - командира військової частини НОМЕР_1 , а саме, вибути з постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_1 (адреса згідно матеріалів кримінального провадження) в район виконання бойового завдання військової частини НОМЕР_1 (адреса згідно матеріалів кримінального провадження).

Таким чином, враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Підсудний ОСОБА_5 по суті пред`явленого обвинувачення винним себе визнав повністю, не заперечував факт відмови виконувати накази начальника за обставин, як про це вказано вище, щиро розкаявся та показав, що після повернення з Сумської області, де він як і інші солдати військової частини НОМЕР_1 , виконували бойове завдання, йому дали направлення на військово-лікарську комісію для визначення стану його здоровя. Проте, коли 07.12.2022 йому оголосили наказ командира про відбуття до нового місця служби, він відмовився його виконувати, так як ще не пройшов військово-лікарську комісію, а тому вважав, що це є неправильним. Щодо невиконання наказу командира, який йому був оголошений 13.02.2023, то він не виконав його, так як за рекомендацією військово-лікарської комісії мав пройти лікування, а тому не хотів відбувати в іншу місцевість. Також обвинувачений зазначив, що він готовий продовжувати проходити військову службу за мобілізацією.

Крім визнання підсудним своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Так, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 131 від 05 серпня 2022 року солдат запасу ОСОБА_5 був призначений стрільцем помічником гранатометника, зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення (а.к.п. 32).

Матеріалами службового розслідування, яке було призначено згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 07.12.2022 № 336 підтверджується, що солдат ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з наказом - бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2022 №163/кп/дск, в присутності інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 відкрито відмовився виконати вказане бойове розпорядження командира військової частини про відбуття 07.12.2022 з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в район ведення бойових дій і відповідно 08.12.2022 не прибув в район ведення бойових дій (а.к.п. 15).

Матеріалами службового розслідування, яке було призначено згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 14.02.2023 № 111 підтверджується, що солдат ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.02.2023 № 66, в присутності інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 відкрито відмовився виконати вказаний наказ командира військової частини, а саме, 13.02.2023 вибути з постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_1 в район виконання бойового завдання військової частини НОМЕР_1 (а.к.п. 10).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного, суд вважає його щире каяття.

Крім того, в силу ч. 2 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання підсудного, суд визнає те, що він безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією росії проти України (з 24.08.2022 по 31.08.2022 в Донецькій та Харківській областях); наявність в нього на утриманні двох малолітніх дітей; продовження ним військової служби, що підтверджується відповідним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 413 від 01 жовтня 2023 про переведення особового складу до іншого місця служби.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного, не встановлено.

Також суд, згідно з вимогами статей 50 та 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який в силу ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу підсудного, зокрема те, що він позитивно характеризується за місцем служби, його майновий стан, а також те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

В силу ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання підсудного та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що визнання ним факту вчинення злочинних дій є дійсним та відвертим, а також те, що останній висловив бажання виконувати свій військовий обов`язок, суд вважає за доцільне перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту з триманням на гауптвахті на максимальний строк.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено. Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді арешту на строк 6 (шість) місяців із триманням на гауптвахті.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9