Справа № 615/887/22
Провадження № 1-кс/615/484/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області заяву судді Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_3 про самовідвід у судовому провадженні №615/887/22 (1-кс/615/483/23),

встановив:

28.11.2023 суддя Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_3 заявив самовідвід в судовому провадженні №615/887/22 (1-кс/615/483/23) з розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про встановлення слідчому ОСОБА_6 конкретного строку, достатнього для проведення необхідних слідчих дій для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000131 за ч.1 ст.115 КК України.

В обґрунтування зазначає, що адвокат ОСОБА_4 є його товаришем зі студентських років, з яким підтримує добрі та дружні стосунки, в зв`язку з чим, враховуючи Банглагорські принципи поведінки судді, зобов`язаний заявити самовідвід, якщо для цього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Всі учасники судового провадження, будучи належним чином та своєчасно повідомленими, не прибули, що не перешкоджає розгляду заяви судді про самовідвід.

Дослідивши надані матеріали, суд доходить наступного висновку.

Ст.126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканість судді гарантується Конституцією і законами України. Вплив на суддю в будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до §1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий суд, яке полягає, зокрема, у забезпеченні розгляду справи незалежним і безстороннім судом, що також закріплено і національним законодавством.

Одним із способів забезпечення та гарантування незалежності і безсторонності судового розгляду є інститут відводу, який полягає у тому, що кожна із сторін судового провадження за наявності для того визначених законом підстав має право заявити відвід або самовідвід.

Згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З урахуванням відсутності законодавчо визначених критеріїв обґрунтованості таких сумнівів, що пов`язується із їх можливим виникненням у кожному окремому судовому провадженні в залежності від певних об`єктивно існуючих обставин, поведінки судді, його переконань, інших чинників, при розгляді заяви про самовідвід, суд вважає за доцільне послатися на критерії, в певній мірі закріплені Бангалорськими принципами поведінки судді від 19.05.2006, схваленими Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, а також Кодексом суддівської етики, затвердженим XI черговим з`їздом суддів України від 22.02.2013.

В ст.10,15 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Згідно п.1.3 Бангалорських принципів суддя повинен не тільки виключати будь-які взаємовідносини, що не відповідають посаді, чи втручання з боку органів законодавчої та виконавчої влади, а й робити це так, щоб це було зрозуміло навіть сторонньому спостерігачу.

П.2.5. Бангалорських принципів закріплене правило, за яким суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Виникнення сумніву у неупередженості судді не завжди пов`язується із якимись реально існуючими порушеннями, допущеними суддею, і для констатації того факту, що суддя не може брати участі у судовому провадженні та його відводу із цієї підстави іноді достатньо самого факту виникнення сумніву у неупередженості судді як в учасника судового провадження, так і у сторонньої особи.

Критерії незалежності та об`єктивності суду, а також сумніви в безсторонності суду, як підстава для відводу судді, неодноразово були предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах «Моріспроти Франції» (Morice vs France №29369/10,п.73), «Паунович проти Сербії» (Paunovic vs Serbia №54574/07,п.35), де у разі виникнення сумнівів у відсутності неупередженості судді, його безсторонність слід оцінити за суб`єктивними і об`єктивними критеріями, зауваживши, що за суб`єктивний критерій повинні братися до уваги особисті переконання і поведінка певного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість в конкретній справі, а об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості.

Європейський суд з прав людини у справах «Паунович проти Сербії» (Paunovic vs Serbia № 54574/07), «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein vs Switzerland № 33958/96), «Томан проти Швейцарії» (Thomann vs Switzerland № 33/1995/539/624) з приводу об`єктивного критерію звернув увагу на необхідність встановлення, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

Слід зазначити, що вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. У зв`язку з цим, як зазначив Європейський суд з прав людини за результатами розгляду справ «Де Куббер проти Бельгії» (Cubber vs Belgium, №9186/80 п.26), «Мікаллеф проти Мальти» (Micallef vs Malta №17056/06 п.98), «Волков проти України» (Volkov vs Ukraine №21722/11, п.106), «Денисов проти України» (Denisov vs Ukraine №76639/11 п.63), необхідно мати на увазі, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну значимість або, іншими словами, "справедливість повинна бути не тільки справедливою, вона також повинна бачитися такою".

Впевненість у необ`єктивності судового розгляду і невпевненість в об`єктивності такого розгляду має суттєву різницю, а тому сумнів, як такий сам по собі, не є підтвердженням певної упередженості судді. Його виникнення і існування лише свідчить про те, що учасники судового провадження, а також сторонні особи не можуть з впевненістю стверджувати про об`єктивність судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність обставин, передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України, що надає підстави для задоволення заяви про самовідвід судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_3 про самовідвід у судовому провадженні №615/887/22 (1-кс/615/483/23) з розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про встановлення слідчому ОСОБА_6 конкретного строку, достатнього для проведення необхідних слідчих дій для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000131 за ч.1 ст.115 КК України.

Судове провадження №615/887/22 (1-кс/615/483/23) передати до канцелярії Валківського районного суду Харківської області для передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

В апеляційному порядку ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1