Справа № 601/2016/23
Провадження № 1-кс/601/1030/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 21 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Почаївської міської ради ОСОБА_4

представників Почаївської Свято-Успенської Лаври адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна на земельну ділянку, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, із кадастровим номером :02:001:1252 площею 12,3912 га вартістю 382 387 870,86 грн. на якій знаходяться об`єкти державного майна - комплекс споруд Почаївської Свято-Успенської Лаври, шляхом:

-заборони Почаївській Свято-Успенській лаврі (, м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, вулиця Лаврська (Возз`єднання), 8): будувати на земельній ділянці нові об`єкти нерухомого майна та реконструювати діючі; подавати до уповноважених осіб документи для здійснення будь-яких реєстраційних дій, які визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходяться на вказаній земельній ділянці;

-заборони Почаївській міській раді (Код ЄРПОУ 14052785, м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, площа Тараса Шевченка, 16) розпоряджатися земельною ділянкою.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 21.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

Вказує, що 21.07.2023 до Кременецької окружної прокуратури надійшли матеріали від управління Служби безпеки України в Тернопільській області про вчинення кримінального правопорушення. Так, службова особа управління Держкомзему у Кременецькому районі вчинила службову недбалість при реєстрації земельної ділянки державної власності. Службова особа земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:1252 площею 12,3912 га на якій знаходяться об`єкти державного майна - комплекс споруд Почаївської Свято-Успенської Лаври віднесла до комунальної власності та визначила Почаївську Свято-Успенську лавру (, м.Почаїв Кременецького району Тернопільської області, вулиця Лаврська (Возз`єднання), 8) користувачем цієї земельної ділянки. Водночас, відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо розмежування земель державної та комунальної власності» вказана земельна ділянка перебувала у державній власності. Через службову недбалість цієї особи державним інтересам в особі Міністерства культури та інформаційної політики України заподіяно істотну шкоду.

Під час досудового розслідування встановлено, що рішенням Почаївської міської ради від 27.01.2010 №1410 надано дозвіл Почаївській Свято-Успенській Лаврі на складання технічної документації із землеустрою по інвентаризації земель для виготовлення документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками загальною площею 16,9723 га, в тому числі по ділянках: площею 4,5811 га, площею 12,3912 га для обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності у АДРЕСА_1 .

Рішенням Почаївської міської ради від 04.03.2010 №1445 передано Почаївській Свято-Успенській Лаврі у постійне користування земельні ділянки загальною площею 16,9723 га, в тому числі по ділянках: площею 4,5811 га, площею 12,3912 га для обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності у АДРЕСА_1 .

Прокурор зазначає, що при вивчені технічної документації із землеустрою по інвентаризації земель для виготовлення документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянки загальною площею 16,9723 га, в тому числі по ділянках: площею 4,5811 га, площею 12,3912 га для обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності у АДРЕСА_1 , з`ясовано таке.

Земельна ділянку із кадастровим номером :02:001:1252 площею 12,3912 га передана Почаївській Свято-Успенській Лаврі у постійне користування без врахування законодавчих вимог.

Зокрема, рішенням Почаївської міської ради від 13.11.1998 №31 передано Почаївській Свято-Успенській Лаврі земельні ділянки площею 0,042 га та 9,8579 га (всього 9,8999 га). План тимчасового землекористування земельної ділянки підтверджує, що земельна ділянка площею 9,8579 га межує із земельними ділянками Райагрохімії.

Водночас, оглядом публічної кадастрової карти встановлено: відсутність земель Райагрохімії; неспівпадіння обрисів земельної ділянки згідно плану тимчасового землекористування із обрисами земельної ділянки із кадастровим номером :02:001:1252.

Технічна документація із землеустрою по інвентаризації земель для виготовлення документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянки загальною площею 16,9723 га, в тому числі по ділянках: площею 4,5811 га, площею 12,3912 га для обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності у АДРЕСА_1 не містить жодних відомостей щодо підстав включення до земельної ділянки із кадастровим номером :02:001:1252 земельної ділянки площею 2,4913 га.

Вищевказана землевпорядна документація підтверджує, що земельна ділянка площею 2,4913 га перебувала у користуванні іншого землекористувача, не виключено у користуванні Райагрохімії.

Водночас, відсутні будь-які документи щодо вилучення земельної ділянки у попереднього землекористувача. Більше того, ст. 50 Закону України «Про землеустрій» та п. 2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 № 677, які діяли на момент передання земельної ділянки, передбачали, у даному випадку, обов`язкове виготовлення проекту землеустрою.

Крім того, земельна ділянка, на якій розташовано споруди лаври (кадастровий номер :02:001:1252), за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності Почаївської міської ради Кременецького району, та у постійному користуванні релігійної організації чоловічого монастиря УПЦ Почаївського Свято-Успенської лаври.

Водночас, згідно з Висновку по технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельної ділянки від 23.02.2010 №171 тогочасного управління Держкомзему у Кременецькому районі, відповідна земельна ділянка віднесена до категорії «4.2. Державна регіональна власність». Проте, у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.03.2014 (НВ-014) відділом Держземагенства у Кременецькому районі зазначено, що дана ділянка перебуває у комунальній власності.

В подальшому службові особи Почаївської міської ради скерували лист від 11.03.2014 №95 до реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції в Тернопільській області для реєстрації права комунальної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. До листа долучено відповідні додатки, в тому числі вищевказаний витяг (НВ- 014). Надалі державним реєстратором Кременецького районного управління юстиції в Тернопільській області зареєстроване право власності за Почаївською міською радою.

Крім того, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником будівель та споруд лаври є держава в особі Міністерства

культури та інформаційної політики України, а їхнім балансоутримувачем - Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник.

Згідно п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо питань розмежування земель державної та комунальної власності» у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності».

Прокурор вважає,що власником земельної ділянки може бути лише держава і земельна ділянка не може перебувати в комунальній власності.

Відповідно до ст. 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Виходячи із вищезазначеного, земельна ділянка із кадастровим номером :02:001:1252 площею 12,3912 га на якій знаходяться об`єкти державного майна - комплекс споруд Почаївської Свято-Успенської Лаври, ( АДРЕСА_1 не може передана у комунальну власність.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (сторінки 38 - 39 ) підтверджує, що земельна ділянка перебуває у комунальній власності і наявні обмеження у користуванні земельної ділянки - охоронна зона навколо об`єкта культурної спадщини.

Крім того, 18.04.2023 державним реєстратором скасовано об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 020 (сторінка 1). Крім того, 18.04.2023 державним реєстратором скасовано об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 020 (сторінка 2). Крім того, 18.04.2023 державним реєстратором скасовано державну реєстрацію права власності номер запису про право власності 45623013 (сторінка 3). Крім того, 21.04.2023 державним реєстратором скасовано об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 234 (сторінка 4). Крім того, 21.04.2023 державним

реєстратором скасовано державну реєстрацію права власності - номер запису про право власності 40023368 (сторінка 5).

Скасування державним реєстратором державної реєстрації права власності доказує, що земельна ділянка, яка незаконно передана у постійне користування, постійно стає об`єктом неправомірних посягань, внаслідок яких виникають нові обтяження права державної власності (в розумінні ч. 1 ст. 110 Земельного кодексу України).

Довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості, яка сформована 25.09.2023 підтверджує, що вартість земельної ділянки станом на звітну дату становить 382 387 870,86 грн., що перевищує істотну шкоду, а саме 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Інформація Державного земельного кадастру вказує про наявні обмеження у користуванні земельної ділянки - охоронна зона навколо об`єкта культурної спадщини.

15.08.2023 до Кременецької окружної прокуратури від Почаївської міської ради надійшов лист-відповідь від 14.08.2023 №1020 на запит від 03.08.2023 №51-3566ВИХ-23. Лист-відповідь не надає відповідь на поставлені питання, а тому інформація про передачу рішень міської ради на архівне зберігання є неповною. Зокрема, витребувано інформацію про перелік земельних ділянок, які перебували в користуванні, у власності Почаївської Свято-Успенської Лаври, Райагрохімії, відкритого акціонерного товариства «Кременецький райагрохім». Крім того, архівні установи можуть надати інформацію за наявності конкретних реквізитів рішень. Водночас, на даний час у матеріалах кримінального провадження вказані реквізити відсутні. Акт передачі документів на архівне зберігання не надано.

Отже, вважає, що Почаївська міська рада отримавши незаконно у комунальну власність земельну ділянку, яка по закону не може їй належите, не сприяє у встановленні істини, а навпаки - чинить перепони органу прокуратури. Що вказує на необхідність накласти арешт.

03.08.2023 окружною прокуратурою скеровано до головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області лист за вихідним № 51-3565ВИХ-23 щодо земельних ділянок, які перебували в користуванні, у власності Почаївської Свято-Успенської Лаври у м. Почаїв Кременецького району та з інших питань. Станом на 25.09.2023 до окружної прокуратури не надходила інформація про результати розгляду листа. Отже, головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області також не сприяє у встановленні істини, а навпаки - чинить перепони органу прокуратури. Що вказує на необхідність накласти арешт.

Згідно до вищевикладеного, встановлено, що дана земельна ділянка відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій. Арешт на таку необхідно накласти з метою забезпечення збереження речового доказу та його завданням є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження такого доказу.

Підставою для арешту земельної ділянки, яка незаконно передана у постійне користування є наявність достатніх підстав вважати, що земельна ділянка була об`єктом кримінально протиправних дій, та набута кримінально протиправним шляхом, а саме внаслідок вчинення посадовими особами управління Держкомзему у Кременецькому районі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості, яка сформована

25.09.2023, підтверджує, що вартість земельної ділянки станом на звітну дату становить 382 387 870,86 грн., що перевищує істотну шкоду, а саме 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В силу об`єктивних причин, вважає що Почаївська Свято-Успенська лавра не могла не знати про те, що земельна ділянка надана їй незаконно. Проявивши розумну обачність, ознайомившись зі змістом земельного законодавства і за необхідності скориставшись правовою допомогою перед отриманням ділянки, вказана особа могла і повинна були знати про те, що ділянка передаються незаконно.

Також цей захід є пропорційним визначеним цілям, оскільки не позбавляється право на володіння та користування земельною ділянкою, а лише забороняється будувати на земельній ділянці зони охорони пам`яток культурної спадщини нові об`єкти нерухомого майна та реконструювати діючі.

Виходячи з того, що для досягнення повноти та всебічності розслідування вищезазначеного факту, а також з метою заборони Почаївській Свято-Успенській лаврі будувати на земельній ділянці нові об`єкти нерухомого майна та реконструювати діючі, заборони Почаївській міській раді розпоряджатися земельною ділянкою, існує необхідність у накладені на нього арешту з метою позбавлення права на подальше відчуження, розпорядження та користування, оскільки є реальні ризики того, що їх незастосування призведе до пошкодження, використання та інших негативних наслідків правого характеру.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задоволити.

Представник Почаївської міської ради вважає дане клопотання таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що прокурор зазначає норми земельного законодавства, яке існувало на час прийняття Почаївською міською радою рішення від 04.03.2010 №1445. Так, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», на який посилається прокурор, набрав чинності лише 01.01.2013.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на 04.03.2010) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Державні органи приватизації здійснюють розпорядження (крім відчуження земель, на яких розташовані об`єкти, що не підлягають приватизації) землями, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти, а також продаж земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації.

Представник Почаївської Свято-Успенської Лаври адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вважає дане клопотання таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що станом на 04.03.2010 єдиним законним розпорядником земельної ділянки площею 12,3912 га за адресою: м. Почаїв, вул. Возз`єднання 8, була саме Почаївська міська рада.

Вказав, що факт службової недбалості можуть підтвердити або спростувати лише документи, які стали підставою для реєстрації земельної ділянки. Сама ж земельна ділянка, як річ, не містить ніяких відомостей, які б могли бути використані як доказ факту чи обставин, що мають встановлюватися під час даного кримінального провадження. Таким чином, вважає, що земельна ділянка не є речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України. Прокурор звертається з клопотанням про арешт земельної ділянки, якою ОСОБА_7 вільно і відкрито користується більше 13 років, що порушує принцип правової визначеності, як одного з головних елементів верховенства права. Зазначає, що клопотання подається в межах кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення, за яким закінчився строк давності. Таким чином, будь-яке обмеження ОСОБА_8 у праві користування земельною ділянкою буде непропорційним втручанням у її право на мирне володіння майном.

Окрім того, вказує, що на земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, які належить Почаївській Лаврі на праві приватної власності. Будь-яке нове будівництво або реконструкція існуючих об`єктів нерухомого майна ніяк не може вплинути на технічні властивості, розмір і конфігурацію земельної ділянки. Таким чином, вважає що будь-яке нове будівництво або реконструкція існуючих об`єктів нерухомого майна не може вплинути на хід та якість досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Представник Почаївської Свято-Успенської Лаври адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вважає дане клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, вважаю клопотання таким, що підлягає до часткового задоволення зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000035, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367КК України.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно положень ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно п.5 ч.1,2 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Постановою слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області від 25.09.2023 земельну ділянку із кадастровим номером

:02:001:1252 площею 12,3912 га вартістю 382 387 870,86 грн. на якій

знаходяться об`єкти державного майна - комплекс споруд Почаївської Свято-

Успенської Лаври визнано речовим доказом.

Поняття "речові докази" включає в себе не лише ті предмети, які можуть бути фізично використані як доказ факту чи обставин вчинення злочину. Зі змісту ч. 6 ст. 100 КПК України випливає, що речовими доказами можуть бути і предмети, що не містять слідів кримінального правопорушення. У даному випадку земельна ділянка, з огляду на попередню кваліфікацію злочину, не може містити слідів злочину у їх буквальному смислі (сліди-відбитки, сліди-предмети). Втім є обґрунтовані підстави вважати, що така земельна ділянка сама по собі могла бути об`єктом кримінального правопорушення, а тому визнання її речовим доказом у кримінальному провадженні цілком узгоджується із критеріями, визначеними нормами ст. 98 КПК України.

Разом з тим, накладення арешту на земельну ділянку, шляхом заборони Почаївській Свято-Успенській лаврі будувати на земельній ділянці нові об`єкти нерухомого майна та реконструювати діючі; подавати до уповноважених осіб документи для здійснення будь-яких реєстраційних дій, які визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходяться на вказаній земельній ділянці, слідчий суддя вважає необґрунтованим.

За таких обставин клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту підлягає задоволеню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.171,172,173 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту задоволити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку, що

є речовим доказом у кримінальному провадженні, із кадастровим номером

:02:001:1252 площею 12,3912 га вартістю 382 387 870,86 грн. на якій

знаходяться об`єкти державного майна - комплекс споруд Почаївської Свято-

Успенської Лаври шляхом: заборони Почаївській міській раді (Код ЄРПОУ 14052785, м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, площа Тараса Шевченка, 16) розпоряджатися земельною ділянкою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 05.10.2023.

Слідчий суддя: ОСОБА_1