ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3783/23 Справа № 183/6144/15 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000913, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Обгрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України на момент його вчинення відносилося до категорії тяжких злочинів та мало місце 05 червня 2015 року, тобто більше 8 років тому, а відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину пройшло більше 5 років.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що судом хибно було застосовано положення п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, які не мають відношення до вчинення тяжкого злочину. Звертає увагу, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, завжди відносилось до категорії тяжких злочинів, при цьому вимоги ст. 49 КК України щодо тяжких злочинів також залишались незмінними, а саме: особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представник ОСОБА_11 у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскаржуваною ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Обгрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України на момент його вчинення відносилося до категорії тяжких злочинів та мало місце 05 червня 2015 року, тобто більше 8 років тому, а відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції Закону України №1183-УІІ від 08 квітня 2014 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину пройшло більше 5 років.

Апеляційний суд не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії він вчинив 05 червня 2015 року.

При цьому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, як на час скоєння правопорушення, так і на час розгляду провадження судом першої інстанції, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції Закону України №1183-УІІ від 08 квітня 2014 року, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Водночас, вказане положення закону жодним чином не регулює питання звільнення особи від кримінальної відповідальності у разі вчинення тяжкого злочину, як це відбулось в даному провадженні щодо ОСОБА_7 .

На переконання апеляційного суду, в даному випадку відсутні підстави для застосування зворотньої дії закону про кримінальну відповідальність у часі, оскільки, як на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , так і на час розгляду провадження судами першої і апеляційної інстанцій, положення ст. 12 КК України, які встановлюють кваліфікацію злочинів, в частині визначення злочинів, що відносяться до тяжких, залишились незмінними.

Крім того, п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, діє на даний час та регулює питання звільнення особи від кримінальної відповідальності у разі вчинення тяжкого злочину, встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.

Враховуючи викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції помилково застосував вимоги п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та прийшов до передчасного звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Також, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, та яке відповідно до ст 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, 05 червня 2015 року, на даний час з моменту вчинення злочину пройшло приблизно 8 років 6 місяців 1 день, при цьому згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років, а тому на даний час відсутні підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

З врахуванням того, що таке порушення з вище наведених підстав неможливо усунути в апеляційному порядку, ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 9, 407, 412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Інших порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи викладене апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4