справа № 361/4553/17
провадження № 1-кп/361/54/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001472 від 22.04.2016, який надійшов з Броварської місцевої прокуратури по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рівне, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, ухвалою судді ОСОБА_1 від 23.05.2023 дану справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Судом двічі відкладалося проведення підготовчого судового засідання з метою забезпечення права потерпілої сторони брати участь у судовому засіданні, однак належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_5 та його представники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду жодного разу не з'явилися, з урахуванням думки учасників кримінального провадження таберучи до уваги, що відповідно до ст. 56 КПК України брати участь у судовому засіданні - це право, а не обов'язок потерпілого і його представника у кримінальному провадженні, перелік його прав не є вичерпним і не обмежується лише цією статтею, тому суд, врахувавши позицію сторін, які не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілої сторони, ухвалив провести дане підготовче судове засідання за відсутністю потерпілого та його представників.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття даного кримінального провадження зазначивши при цьому, що наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі та він наполягає на задоволенні його клопотання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечувала проти задоволення судом заявленого обвинуваченим ОСОБА_4 клопотання, посилаючись на відсутність перешкод для застосування відносно останнього ст. 49 КК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма і положення ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов'язок розглянути відповідне клопотання.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_5 , тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, санкцією якої передбачене покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Отже кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України на момент його вчинення є злочином середньої тяжкості, а на момент розгляду справи - нетяжким злочином.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції Закону, яка діяла як на час вчинення кримінального правопорушення, так і на час розгляду клопотання, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

При цьому згідно ч. 2 цієї статті перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце 18.04.2016.

Визначений ст. 49 КК України п`ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності сплинув 18.04.2021, протягом цього строку ОСОБА_4 кримінальних правопорушень не скоював, від досудового слідства або суду не ухилявся.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 29.07.2021 по справі № 552/5595/18 наголошує, що визнання винуватості є правом, а не обов'язком обвинуваченого, а отже визнання чи невизнання вказаною особою свої вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов'язує такого звільнення з визнанням ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення. Крім цього, Суд звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. Закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Отже, наявні всі необхідні умови для закриття даного кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_5 цивільного позову суд зазначає наступне.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Із системного аналізу КПК України та КК України слідує, що передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов'язує такого звільнення зі згодою потерпілого на таке звільнення, а також про те, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов'язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду (постанова Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 204/2626/21).

Тому, у зв'язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв'язку зі закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до ОСОБА_4 слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає цивільному позивачу пред'явити позов у порядку цивільного судочинства.

Згідно матеріалів судової справи арешт на майно не накладався.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49, ч. 1 122 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288, 314, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0001472, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.04.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв'язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_5 право на звернення з позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1