Справа № 504/1148/23
Номер провадження 1-кп/504/383/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурорів Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000002 від 01.01.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, українця за національністю, з професійно-технічною освітою, офіційно не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 01.01.2023 приблизно о 13 годині 10 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, спільно з ОСОБА_10 прибули до приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в якому мешкають ОСОБА_11 та ОСОБА_7 з метою забрати особисті речі ОСОБА_10 .

Після чого, між ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 на ґрунті тривалих неприязних відносин, виникла сварка, що перейшла у бійку.

Помітивши вказаний конфлікт, у ОСОБА_8 виникли раптові неприязні відносини до ОСОБА_11 та ОСОБА_7 та з?явився умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_8 , діючи умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою скоєння навмисного вбивства ОСОБА_7 дістав з кишені власний розкладний ніж, який був при ньому, яким наніс потерпілій ОСОБА_7 один удар в область шиї зліва, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні шиї ліворуч небезпечного для життя, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень

Таким чином, ОСОБА_8 виконав всі дії, які вважав необхідними для умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 , проте довести свій намір до кінця не зміг по незалежним від його волі обставинам, так як потерпіла була госпіталізована до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради де отримала невідкладну реанімаційну медичну допомогу.

В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що: 01.01.2023, приблизно о 13 год.10 хвилин ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_10 прибули до домоволодіння АДРЕСА_3 в якому проживали ОСОБА_11 та ОСОБА_7 з метою забрати речі ОСОБА_10 .

Між ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 виник конфлікт, помітивши який у ОСОБА_8 виникли раптові неприязні стосунки до ОСОБА_11 та ОСОБА_7 . Під час бійки з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 діючи умисно, дістав з кишені власний ніж, який був при ньому, почав розмахувати перед ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та наніс один удар в область шиї ОСОБА_7 яка в цей час перебувала біля ОСОБА_11 та намагалася припинити бійку між чоловіками. Після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 покинули місце вчинення злочину, пізніше в той же день були затримані співробітниками поліції.

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_7 було спричинене тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні шиї ліворуч, з пошкодженням на 1 / 2 загальної сонної артерії та на 2/3 внутрішньої яремної вени з розповсюдженням ранового каналу у заднє середостіння, що призвело до геморогічного гіповолемічного шоку небезпечного для життя, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, згідно п.1.5, п.2.1.2, п.2.1.3 (о,п) «Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених МОЗ України № 6 від 17.01.1995.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред?явленому звинуваченні за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України визнав, однак будучи допитаним в судовому засіданні пояснив наступне, 01.01.2023 прийшов за адресою АДРЕСА_3 зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_10 , щоб забрати її речі у ОСОБА_11 . Після того як ОСОБА_10 зайшла на подвір?я будинку він почув її крик та зайшовши туди побачив, що вона лежить на землі. ОСОБА_11 його вдарив, почалася бійка. Щоб зупинити ОСОБА_11 він вдарив його по голові та дістав свій ніж, в цей час звідкись взялась ОСОБА_7 та він вдарив ножем її, хоча він її не знав та в неї не цілився. ОСОБА_7 з ним не билася, вона попала під руку, оскільки він бажав попасти у ОСОБА_13 , щоб його зупинити. Показав, що в цей час він був на підпитку, вжив приблизно 200 грамів горілки, куди попав ножем точно не бачив, витягнув його з шиї потерпілої та поклав у кішеню. Після цього побіг допомогти підвестись ОСОБА_10 та з нею пішов з подвір?я. Ніж належить йому, носить з собою, оскільки працює на шиномонтажі, чи була у потерпілої кров не пам?ятає. Удар наносив відмахуючись, наніс тільки один удар, оскільки потерпіла втручалася у бійку, хотіла розборонити, він бажав зупинити ОСОБА_13 та поранити його, шкодує за свій вчинок та за шкоду яку завдав здоров?ю потерпілої, умислу на вбивство у нього не було.

Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що проживає за вищевказаною адресою зі своїм чоловіком ОСОБА_14 . Деякий час ОСОБА_15 проживав з ОСОБА_10 , вона її знала, але вони не спілкувалися. 01.01.2023 перебуваючи вдома побачила у вікно, що ОСОБА_10 перелазить через калитку до їх подвір?я, вона позвала чоловіка, щоб той її вивів на вулицю. Біля калитки на вулиці стояла автівка (автобус) із за неї вийшов ОСОБА_8 та почав бити ОСОБА_15 , той впав. Вона хотіла їх розборонити та вивести з подвір?я, але в цей час ОСОБА_10 вдарила її по голові пакетом в якому знаходилась пляшка якою їй було розбито голову, вона відштовхнула від себе ОСОБА_10 та побачила, що чоловіки знов б?ються, вона стала між ними почала розводити, просила припинити та вийти на вулицю, коли раптом ОСОБА_16 дістав ніж та ударив її в шию, вона втратила свідомість. Пам?ятає, що ОСОБА_17 тримав полотенце у її шиї, його матір викликала швидку.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що 01.01.2023 приблизно о 12 год. почув, що лають собаки, побачив у вікно на подвір?ї будинку ОСОБА_10 , взяв ключі, щоб вивести її на вулицю, за машиною на вулиці стояв ОСОБА_8 , але він його не побачив, коли він виводив ОСОБА_10 почалася штовханина з ОСОБА_16 , ОСОБА_7 вийшла та намагалася розбронити їх, коли він впав ОСОБА_10 вдарила ОСОБА_7 по голові від чого у неї пішла кров. Потім він їх двох ОСОБА_18 та ОСОБА_16 намагався вивести з подвір?я, знов почалася штовханина. Бояльський раптово дістав ніж та вдарив ОСОБА_19 , яка була між ними та намагалась розбороняти, коли діставав ніж з її шиї зачепив його вище правої брові. За його враженням ОСОБА_8 не розумів, що робить, останній був на підпитку, йшов він на нього, ОСОБА_10 не знала, що ОСОБА_7 в будинку, вважає, що вона прийшла з ОСОБА_8 до нього до дому, щоб з?ясувати стосунки. З ОСОБА_10 він був у відносинах та проживали разом, коли вона від нього пішла, вона забрала всі свої речі з будинку, але говорила, що ще хоче забрати ще якісь речі. На його думку ОСОБА_8 переплутав під дією алкоголю, його з ОСОБА_7 оскільки хотів вдарити його та йшов з ножем до нього.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що є матір?ю ОСОБА_21 . 01.01.2023 ближче до обіду вона подивилась у вікно та побачила, що через огорожу перелазить ОСОБА_22 . До неї вийшли ОСОБА_11 та ОСОБА_23 , почали їй щось казати, потім зайшов обвинувачений, вона відійшла від вікна щоб не бачити та не чути сварку, щоб не хвилюватись, через 15-20 хвилин ОСОБА_11 почав кликати, щоб вона винесла рушник та викликала швидку, ОСОБА_23 лежала та у неї з шиї текла кров.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що 01.01.2023, приблизно по обіду вона домовилась з ОСОБА_24 , що прийде до нього до дому в якому раніше проживала за своїми теплими речами. Повідомила, що коли прийшли з ОСОБА_8 до. ОСОБА_11 були трішки на підпитку після святкування нового року. ОСОБА_11 відкрив їм калітку та вони почали спілкуватись, в цей час ОСОБА_8 стояв у стороні та просто слухав, вона не знала, що у нього з собою ніж та не просила його, щоб він когось побив. ОСОБА_23 в свою чергу вибігла з будинку та почала її лаяти та тягати за волосся, вона пам?ятає, що ОСОБА_11 та ОСОБА_23 почали її бити, потім пам`ятає, що ОСОБА_8 її відштовхнув, щоб вона була в стороні, а потім він пішов за нею. Вона бачила плями крові, але звідки кров вона не знає, але думала, що то кров ОСОБА_25 . Вона удари нікому не наносила, нікого нічим не била. Потім вони пішли з ОСОБА_8 на зупинку та почали сваритися, вона не хотіла щоб так все сталося, бажала вирішити питання з ОСОБА_11 мирно, після чого їх затримали співробітники поліції.

Від допиту свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ОСОБА_29 сторона обвинувачення відмовилася, сторона захисту клопотання про допит вказаних свідків не заявила.

Дослідженими письмовими доказами судом встановлено:

-згідно довідки КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради від 01.01.2023 о 14.15 год. швидкою допомогою доставлена та госпіталізована в реанімаційне відділення ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 з діагнозом: колото-різана рана шиї зліва, ушиблена рана теменної області;

-протоколом огляду місця події від 01.01.2022 з таблицею ілюстрацій, об`єктом огляду якого було подвір`я двоповерхового будинку АДРЕСА_3 та належного ОСОБА_11 . В ході огляду місця події з лівого боку від хвиртки на дерев`яній лавочці виявлений рушник рожевого кольору з рідиною бурого кольору схожої на кров, з правого боку на лавочці виявлено осип скла. Під лавкою виявлені жіночі тапочки чорного кольору залиті рідиною бурого кольору візуально схожої на кров, навпроти лавочки розташована клумба огороджена сіткою рябицею, біля вказаної огорожі викладене каміння між яких знаходиться розбита пляшка з етикеткою біло-зеленого кольору на якій мається пляма бурого кольору. Ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 09.01.2023 надано дозвіл слідчому СВ ВП № 4 ОРУП № 2 ОСОБА_30 на проведення огляду території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , котрий перебуває у володінні ОСОБА_11

-протоколом огляду речей та документів від 16.01.2023, згідно якого слідчим СВ ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_30 під час проведення огляду рушника та тапочок жіночих, футболки жіночої, спортивних штанів жіночих, шматка тканини блакитного кольору, жіночої білизни чорного кольору, два шматки тканини білого кольору виявив суху рідину бурого кольору;

-висновком експерта № 7 від 28.01.2023, згідно якого при судово-медичній експертизі у гр-ки ОСОБА_7 були виявлені наступні ушкодження: забійна рана волосистої частини лобної ділянки, яка утворилася від не менше однієї дії тупого предмету, травмуючі особливості якого у пошкодженні не відобразилися та яка потребує для одужання строк більш 6 але менш 21 дня та відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягнули за собою короткочасний розлад здоров?я (згідно п.1.5, п.1.5.1, п. 2.3, п.2.3.2 (а), п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995); колото-різана рана передньої поверхні шиї ліворуч з пошкодженням на загальної сонної артерії та на 2/3 внутрішньої яремної вени та розповсюдженням ранового каналу у заднє середостіння, що призвело до геморагічного гіповолемічного шоку. Дане ушкодження утворилося від не менш однієї дії плоского колюче-ріжучого предмету, травмуючі особливості якого у пошкодженні не відобразилися, та як небезпечне для життя, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (згідно п.1.5, п.2.1.1а, п.2.1.2, п. 2.1.3 (о,п) «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995). Згідно з даними медичних документів рановий канал на шиї направлений в косому напрямку зліва направо, спереду назад, довжиною до 12 см. Дані ушкодження могли утворитися в строк та при обставинах вказаних підекспертною та в описовій частині постанови, тобто 01.01.2023;

-висновком експерта № 6 від 31.01.2023, згідно якого при судово медичній експертизі у ОСОБА_11 виявлено рубець в лівій лобно-скроневій області, який виник в результаті загоювання різаної рани. Вказана різана рана могла утворитися 01.01.2023 року від дії гострого предмета (яким міг бути ніж) та згідно п.2.3.3 і п.4.6. «Правил судово-медичного визначеня ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995) відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я;

-висновком експерта № 26 від 15.03.2023, згідно якого показання надані підозрюваним ОСОБА_8 , показання надані потерпілою ОСОБА_7 , показання надані свідком ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту за їх участі 27.02.2023 відповідають кількості, локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень виявлених у потерпілої ОСОБА_7 ;

-висновком експерта № 244 від 08.02.2023, згідно якого кров потерпілої ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти -А і анти В за ізосерологічною системою АВО;

-висновком експерта № 247 від 23.02.2023, згідно якого кров потерпілої ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти -А і анти В за ізосерологічною системою АВО; кров свідка ОСОБА_11 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти -А і анти В за ізосерологічною системою АВО; на парі жіночих капців, рушнику, вилучених з місця події за адресою: АДРЕСА_3 , знайдена кров людини. При дослідженні на групову належність виявлений антиген Н, а в об?єктах 3,8,9 і ізогемаглютеніни анти-А та анти В, властиві групі крові О, що не виключає походження крові на вказаних вище речових доказах від потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 за умови наявності ушкоджень з зовнішньою кровотечею у останнього на момент події;

-висновком експерта № 44 від 15.02.2023, згідно якого на ножі складному, вилученому 01.01.2023 в ході обшуку у громадянина ОСОБА_8 , в об?єкті №1 знайдена кров та виявлений білок людини, епітеліальні клітини з ядрами не знайдені; висловитися про статеву належність крові не виявилося можливим; при визначені групової належності крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від особи з вищевказаною групою крові, в тому числі як від потерпілої ОСОБА_7 так і від свідка ОСОБА_11 , на рукоятці ножа кров не знайдена;

-висновком експерта № 262 від 21.02.2023, згідно якого, на куртці вилученій у підозрюваного ОСОБА_8 знайдена кров людини, при встановлені групової належності якої виявлений тільки антиген Н, властивий як основний групі О з ізогемаглютиніноми анти-А і анти-В за системою АВО, таким чином не виключається можливість походження крові на дослідженій куртці як від потерпілої ОСОБА_7 та і від свідка ОСОБА_11 ;

-висновком експерта № 83 від 16.03.2023, згідно якого конструктивні особливості ножа наданого на експертизу, наявність на його поверхні накладань речовини буро-коричневого кольору, не виключає, що пошкодження у вигляді колотої рани могли бути нанесені ножом наданим на експертизу;

- протоколом пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2023, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала на фото ОСОБА_8 , як особу, що 01.01.2023 наніс їй один удар ножем в область шиї;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2023 за участю потерпілою ОСОБА_7 з відеозаписом, дослідженим в ході судового розгляду справи, в ході якого потерпіла показала місце події, її розвиток, описала поведінку всіх учасників події;

- протоколом пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2023, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав на фото ОСОБА_8 як особу, що 01.01.2023 нанесла ножове поранення у шию його дружині ОСОБА_7

-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2023 за участю свідка ОСОБА_11 , з відеозаписом, дослідженим в ході судового розгляду справи, в ході якого свідок показав місце події, її розвиток, описав поведінку всіх учасників події;

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 25.01.2023 на підставі ухвали слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 19.01.2023, а саме медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_7

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 01.01.2023, згідно якого під час затримання та проведення обшуку ОСОБА_8 як особи, що щойно вчинила злочин було виявлено та вилучено ніж темно-сірого кольору та куртку сірого кольору;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2023 за участю підозрюваного ОСОБА_8 , з відеозаписом дослідженим в ході судового розгляду справи, в ході якого ОСОБА_8 показав місце події, її розвиток, описав свою поведінку та поведінку інших учасників;

-висновком від 02.01.2023 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_8 перебуває у стані алкогольного сп?яніння;

-висновком судово-психіатричного експерта № 650 від 09.11.2023, згідно якого обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу, який відноситься до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, на будь-який психічний розлад не страждав, у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з боку належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку щодо можливості покласти їх в основу ухваленого вироку суду.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані як кримінальне правопорушення -передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, - закінчений замах на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Однак, суд вважає, що обсяг обвинувачення та кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 , що викладені в обвинувальному акті за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 07.02.2003року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» визначено, що закінчений замах на умисне вбивство особи вчиняється з прямим умислом, коли винна особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Згідно п.22 даної Постанови, при вирішенні питання про наявність у діях особи умислу на вбивство суд повинен виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного, що передувала події, їх стосунки.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Обов`язковою умовою кримінально-правої кваліфікації дій винного як замаху є наявність прямого умислу на вчинення відповідного злочину, коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, що викладені у рішеннях, прийнятих за результатами перегляду судових рішень з підстав, передбачених ст.445КПК України (постанови № 5-46кс13 від 14 листопада 2013 року, № 5-10кс14 від 26 червня 2014 року, № 5-32кс14 від 11 грудня 2014 року, №5-24к15 від 18 червня 2015 року), замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення та наміру вчинити злочин, а тому він є актом, що виконується виключно за наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

При кваліфікації злочинів проти життя і здоров`я особи, питання про наявність чи відсутність умислу на вбивство необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного й потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

У разі заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень за відсутності умислу на вбивство або заподіяння більш тяжкої шкоди здоров`ю дії винного слід кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.

У даній справі стороною обвинувачення не надано і не здобуто під час судового розгляду доказів, які б достовірно вказували, що обвинувачений ОСОБА_8 діяв саме з прямим умислом на вбивство потерпілої ОСОБА_7 .

Згідно пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 не був знайомим з ОСОБА_7 , не перебував з нею в жодних стосунках, побачив її вперше у день події. Навпаки, у нього були претензії до чоловіка потерпілої ОСОБА_11 з яким у його цивільної дружини ОСОБА_10 були свого часу стосунки, які залишалися не вирішеними в частині майнових питань. Обвинувачений ОСОБА_8 як й свідок ОСОБА_11 в своїх поясненнях показали, що бійка відбувалась між ними, ніж ОСОБА_8 застосував з метою зупинити ОСОБА_11 , у якого, також, виникло відповідне враження та впевненість, що об?єктом нападу мав бути саме він, а не ОСОБА_7 яка перебувала поруч та розбороняла чоловіків. Після нанесення тілесного ушкодження потерпілій, у вигляді одного удару ножем, обвинувачений ОСОБА_8 зупинився та повернувся до ОСОБА_10 , щоб їй допомогти підвестися та пішов з місця події. Обвинувачений бачив та усвідомлював, що потерпіла жива та не намагався довести свій намір щодо позбавлення її життя до кінця, хоча об?єктивно мав таку можливість, що у сукупності свідчить про відсутність у нього мотиву та умислу на позбавлення життя потерпілої. Будь-яких погроз вбивства, направлених на позбавлення життя потерпілої обвинувачений під час події не висловлював.

Таким чином, заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. Виходячи із значення «неконкретизованого умислу» - винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. Оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, тому кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а відповідно до вимог ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, в діях обвинуваченого ОСОБА_8 наявний неконкретизований умисел на настання будь - яких наслідків, які могли настати від завдання поранень потерпілій. Кримінальна відповідальність за вчинені дії, в такому випадку настає за наслідками, що фактично настали. Згідно висновку судово - медичної експертизи потерпілій ОСОБА_7 заподіянні тяжкі тілесні ушкодження.

За таких обставин суд вважає, що у обвинуваченого ОСОБА_8 був відсутній мотив та умисел, направлений на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 , ч. 1 ст. 115 КК України, - закінчений замах на умисне вбивство тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфіковані невірно, у зв?язку з чим, вважає за необхідне кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у відповідності до ст.65 КК України суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, дані про особу, обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст. 66 КК України не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, передбаченою ст. 67 КК України - є перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння.

В судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, захисник просив перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 на ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі зі звільненням його від покарання з іспитовим строком 3 роки. Потерпіла ОСОБА_7 строк покарання залишила на розсуд суду але вважала, що виправлення обвинуваченого є можливим виключно з ізоляцією його від суспільства.

Суд, враховує особу ОСОБА_8 , те, що на обліку у лікарів нарколога, психіатра він не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, вину свою визнав в частині нанесення тілесного ушкодження потерпілій та спричиненої шкоди її здоров`ю, разом з цим, суд також, враховує, що обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скоїв умисний, небезпечний для життя та здоров`я потерпілої злочин, який відноситься до категорії тяжких, відповідно до ст.12 КК України, у зв`язку з чим колегія вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Приймаючи до уваги те, що обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді від 03.01.2023 та в подальшому ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.03.2023 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, поза умовами слідчого ізолятора обвинувачений з часу обрання запобіжного заходу не перебував, суд вважає необхідним, з метою попередження ризиків передбачених ст. 177 КПК України, до набрання вироку законної сили, обраний запобіжний захід залишити без змін. Також, судом встановлено, що 01.01.2023 року, ОСОБА_8 був затриманий на підставі ст. 208 КПК України та перебував під вартою до обрання слідчим суддею Южного міського суду Одеської області запобіжного заходу у виді тримання під вартою 03.01.2023. Таким чином, період часу починаючи з 01.01.2023 має бути зарахованим у строк відбуття покарання відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт на майно, накладений ухвалою Южного міського суду Одеської області від 09.01.2023 необхідно скасувати.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 118, 120, 124, 128,174, 371-373, 374, 615 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_8 визнати винуватим за ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 із заліком досудового ув`язнення обчислювати з 01 січня 2023 року, з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України та з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Речові докази по справі, а саме:

-рушник, капці, жіночі штани, жіночу футболку, жіночу білизну чорного кольору на яких маються сліди бурого кольору повернути власнику ОСОБА_7

-осип скла та шийку від розбитої пляшки, тканину блакитного кольору, дві тканини білого кольору зі слідами бурого кольору знищити;

-ніж, який поміщено до картонної коробки та опечатано биркою НПУ знищити;

-куртку сірого кольору на якій містяться сліди бурого кольору, що поміщена до сейф пакету 4012160 повернути власнику ОСОБА_8

-паперові конверти зі зразками крові потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_11 , змиви з правої та лівої долонь ОСОБА_8 , зрізи нігтів з правої та лівої долонь ОСОБА_8 залишити на зберіганні в матеріалах справи.

Арешт, накладений ухвалою Южного міського суду Одеської області від 09.01.2023 - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вручити учасникам судового провадження повний текст вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3