Справа № 128/1216/23
Провадження №11-кп/801/989/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі :

головуючого :судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в залі судових засідань апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14.08.2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст.81 КК України, -

встановив:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.08.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст.81 КК України, на підставі того, що суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних обставин, які б підтверджували що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою довів своє виправлення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 19 липня 2016 року Високопільським районним судом Херсонської області за ст. ст. 187 ч.2, 81 ч.4, 71 ч. 1 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, згідно ст. 72 ч.5 КК України залік з 26 лютого 2016 року по 26 вересня 2016 року з розрахунку 1 день тримання під вартою дорівнює 2 дням позбавлення волі; згідно ухвали апеляційного суду Херсонської області від 26 вересня 2016 року вважати засудженим за ст. ст. 187 ч.2, 71 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку 26 лютого 2016 року, кінець строку 25 січня 2025 року.

На час звернення із клопотанням відбуває покарання в ДУ «Стрижавська ВК №81", де характеризувався наступним чином: за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці 6 разів заохочувався. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. На виробництві установи не працевлаштований. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, намагається адекватно реагувати на критику в свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе. Спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними,, належного догляду, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, проте виконує їх тільки під контролем адміністрації установи та не завжди якісно. Намагається виконувати роботи із самообслуговування, не завжди має достатній рівень необхідних навичок, здобувати нові навички не бажає, ставиться байдуже до цього. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. За характером песимістичний, безвідповідальний, безтактовний, брехливий, неохайний. Відповідно до ст. 123 КВК України зарахований до реалізації програми: диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямом «Підготовка до звільнення», активної участі в її реалізації не приймає. Відповідно до ст. 126 КВК України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Відповідно до ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних- організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Соціальні зв`язки підтримує з сестрою. Згідно підсистеми «Касандра» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту ОСОБА_7 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14.08.2023 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7 відбув 3/4 частини строку покарання, заохочувався 6 разів, відсутні стягнення, характеризується посередньо. ОСОБА_7 не працевлаштований через інвалідність 3 групи. Відповідно до медичної довідки установи ОСОБА_7 протипоказано кваліфіковані та некваліфіковані роботи з легким фізичним напруженням, адміністративно-господарські та інтелектуальні види праці з легким фізичним і нервово-психічним напруженням.

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить застосувати відносно нього ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він є інвалідом , переніс 2 інсульти, через що не може бути працевлаштований, лікарі не надають допомогу.

Захисник ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_7 апеляційні скарги підтримали, просили їх задовольнити з підстав та мотивів, викладених в них.

Прокурор проти задоволення апеляційних скарг адвоката та засудженого заперечував, посилався на їх безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 - не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Високопільського районного суду Херсонської області від19 липня 2016 року за ст. ст. 187 ч.2, 81 ч.4, 71 ч. 1 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, згідно ст. 72 ч.5 КК України залік з 26 лютого 2016 року по 26 вересня 2016 року з розрахунку 1 день тримання під вартою дорівнює 2 дням позбавлення волі; згідно ухвали апеляційного суду Херсонської області від 26 вересня 2016 року вважати засудженим за ст. ст. 187 ч.2, 71 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання - 26.02.2016, кінець строку відбування покарання - 25.01.2025.

В ДУ «Стрижавська ВК №81» засуджений знаходиться з 14.11.2016 року, на даний час відбув 3/4 частини строку покарання, непрацевлаштований.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 характеризувався наступним чином: за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці двічі заохочувався. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, намагається адекватно реагувати на критику в свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе. Спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними,, належного догляду, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, проте виконує їх тільки під контролем адміністрації установи та не завжди якісно. Намагається виконувати роботи із самообслуговування, не завжди має достатній рівень необхідних навичок, здобувати нові навички не бажає. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. За характером песимістичний, безвідповідальний, безтактовний, брехливий, неохайний. Відповідно до ст. 123 КВК України зарахований до реалізації програми: диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямом «Підготовка до звільнення», активної участі в її реалізації не приймає. Відповідно до ст. 126 КВК України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Відповідно до ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних- організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Соціальні зв`язки підтримує з сестрою.

Комісією Державної установи було відмовлено засудженому в умовно-достроковому звільненні як особі, що не довела своє виправлення, протокол №23 від 12.09.2022.

Ознайомившись із вище встановленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку про те, що засуджений не довів досягнення ним мети покарання, усвідомлення протиправності своїх дій, і як наслідок сумлінною поведінкою не довів свого виправлення, а тому підстав для застосування ст. 81 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Також судом приймається до уваги, що ОСОБА_7 раніше вже звільнявся умовно-достроково, проте належних висновків для себе не зробив.

На доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , що він через перенесений двічі інсульт не може відбувати покарання, оскільки не може отримувати необхідне лікування, колегія суддів зазначає наступне.

Особи, які відбувають покарання у місцях позбавлення волі не позбавлені можливості отримувати медичну допомогу. У відповідності до медичних довідок наданих установою, стан засудженого задовільний, на даний час отримує антигіпертензивну терапія. за час відбування покарання у 2020 році повторно переніс гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу. Отримав лікування. Перебуваючи в установі, постійно отримує лікування з приводу гіпертонічної хвороби, а також періодично проходить лікування стаціонарі (терапія, хірургія) СБЛ №81. З 27.03.23 по 11.04.23 знаходився на стаціонарному лікуванні і терапевтичному відділенні СБЛ 381 з діагнозом: Віддалені наслідки ГПМК (2015,2020) в басейні СЛМА по ішемічному типу, правобічний помірний геміпарез, вестибуло-атактичний, астено-деперсивний синдром. Дезартрія. ДЕП ІІ ст. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. ГХ ІІ ст., 2 ст. Ризик ССУ ІV. Гіпертензивне серце. СН І. ЗЗТБ (1993 р.).

А у випадку неможливості засудженим відбувати покарання за станом здоров`я законом передбачено вирішення питання про звільнення такої особи від покарання за хворобою відповідно до ст. 84 КК України.

Доводи ОСОБА_7 про наявність інвалідності та стан здоров`я, колегія суддів враховує, але, оцінивши всі обставини в сукупності, вважає, що цих підстав недостатньо для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання конкретного засудженого.

З огляду на викладене та на особу засудженого, який неодноразово судимий, апеляційний суд дійшов до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи правильно встановив, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою в установі відбування покарання, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14.08.2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст.81 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4