Провадження №11-кп/801/1359/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000151, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2022 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Спасск-Д Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та вирішено питання про долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_8 умисно, з метою використання завідомо підробленого документа 06 червня 2022 року, керуючи автомобілем марки «Toyota Avensis» синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , близько 10:00 години на проспекті Коцюбинського 20, в місті Вінниці, був зупинений працівниками БУПП у Вінницькій області ДПП НПУ, та під час перевірки останніми документів, достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, надав для перевірки працівнику поліції посвідчення водія зі своїм фото, видане на його ім`я, серії НОМЕР_2 , таким чином використавши завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/102-22/8062-ДД від 30.06.2022 бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , заповнене на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що видане ТСЦ 8047 05.01.2021, не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документа.

У бланка посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , заповнене на ім`я ОСОБА_8 , що видане ТСЦ 8047 05.01.2021, фонові графічні зображення (захисна сітка, мікротекст) бланковий текст, нанесено за допомогою друкуючого пристрою з струменевим способом формування зображень; серія та номер бланка, вихідні дані підприємства - виробника нанесено лазерним гравіюванням.

В посвідченні водія з серійним номером НОМЕР_2 , заповнене на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що видане ТСЦ 8047 05.01.2021, ознак внесення змін (підчистки, додрукування, травлення, змивання) не виявлено.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2023 року в частині призначення покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при призначенні покарання суд не взяв до уваги повне визнання вини, та інші обставини, що характеризують особу винного, внаслідок чого призначив надто суворе покарання.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 вважав за можливе частково задовольнити апеляційну скаргу захисника та змінити вирок в частині покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити в повному об`ємі.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи ж апеляційної скарги захисника в частині призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості (є явно несправедливим) суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Зазначені норми закону про кримінальну відповідальність призводять до висновку, що кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Також необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.18 у справі №634/609/15-к визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають з-поміж інших кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції та індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Окрім наведеного ККС ВС у постанові від 09.10.2018 (справа 756/4830/17-к) дійшов висновку, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як убачається з вироку, суд визнав доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до проступків (найменш суспільно-небезпечних кримінальних правопорушень).

При цьому санкцією частини четвертої статті 358 КК України визначено альтернативні види покарання - штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Як установив суд першої інстанції, ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, беззаперечно визнав провину у вчиненому, наслідком чого став розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Окрім цього обвинувачений проходить службу у Збройних Силах України та здійснює захист держави, має подяку під час несення служби.

Такі дані про особу обвинуваченого у сукупності з встановленими обставинами провадження та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення вказують на те, що призначене судом покарання найбільш суворого виду є явно несправедливим внаслідок суворості. Натомість зазначені обставини очевидно дають підстави для призначення найменш суворого виду покарання, передбаченого санкцією частини статті, а саме у виді штрафу.

Суд також враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 617/775/20, яким визначено, що зміна за результатами розгляду апеляційної, касаційної скарги покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, на штраф не є погіршенням правового становища обвинуваченого, засудженого. Призначення апеляційним судом покарання у виді штрафу замість призначеного судом першої інстанції покарання у виді обмеження чи позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не є: «застосуванням більш суворого покарання» в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України; «неправильним звільненням від відбування покарання» в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України; «іншим погіршенням становища обвинуваченого» в розумінні ч. 2 ст. 404 і ч. 1 ст. 421 цього Кодексу, у зв`язку із чим задоволення відповідних апеляційних вимог сторони захисту з огляду на приписи ст. 420 КПК України не вимагає скасування у відповідній частині вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку. Таке рішення суд апеляційної інстанції постановляє у формі ухвали.

За наведених обставин відповідно до ч. 2 ст. 409 та ст. 414 КПК України вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 414, 419 КПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000151, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2022 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України змінити в частині призначення покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: