справа № 208/7848/23
№ провадження 1-кс/208/1935/23
УХВАЛА

Іменем України

16 жовтня 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0001238 від 25.08.2023 року за ч.1 ст. 286 КК України, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 подав клопотання про часткове скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.08.2023 року на речові докази у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001238 від 29.08.2023р., а саме: на автомобіль «ДЕУ Ланос» р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування свого клопотання зазначив, що всі необхідні експертизи вже проведені, тому вважає, що на теперішній час відпала потреба у забороні власнику користуватись належним йому на праві власності майном.

В судове засідання адвокат не з`явився, надав суду заяву, в якій він просив розглянути клопотання без його участі, клопотання просив задовольнити.

Слідчий до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути клопотання без її участі. Проти скасування арешту не заперечувала.

Дослідивши підстави та обґрунтування заявленого клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У ст. 41 ч. 1 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Наведені Конституційні гарантії права володіти своїм майном поєднується з такими ж вимогами ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом N 11 де зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України "Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права" та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Копеський проти Словаччини" зазначено, що майном може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні грунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт.

Кримінальне провадження № 0001238 від 25.08.2023 року порушено за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В рамках даного провадження ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська на автомобіль «ДЕУ Ланос» р.н. НОМЕР_1 було накладено арешт.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна був застосований з метою необхідність проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, та з метою збереження речового доказу, унеможливлення його пошкодження та знищення.

Встановлено, що всі необхідні експертизи зазначеного автомобіля вже проведені, тому у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з забороною користування відпала потреба.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.08.2023 року арешт на автомобіль «ДЕУ Ланос» р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , в частині заборони користування зазначеним автомобілем.

Направити ухвалу в слідчий відділ Кам`янського РУП ГУПН України в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1