Справа № 306/1845/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/329/20 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2019 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає обов"язки, передбачені ст.76 КК України, саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлений.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

В березні 2017 року, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу проник до кладового приміщення, що знаходиться на другому поверсі будинку, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, викрав грошові кошти в сумі 3000 Євро, що згідно виписки з Укргазбанку за курсом НБУ станом на 01.03.2017р. становить 2878,55 грн. за 100 Євро. Дані кошти належать ОСОБА_6 , таким чином спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 86354,64 грн.

Дії ОСОБА_8 кваліфікуються за ч.1 ст.185 КК України , як таємне викрадання чужого майна (крадіжка).

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 зазначив, що суд першої інстанції при винесенні вироку грубо порушив норми процесуального та матеріального закону у зв`язку з чим, вирок є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасування. Вважає, що дії ОСОБА_8 слідством та судом кваліфіковано не вірно також те, що судом призначено покарання, що не є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, так як обрав обвинуваченому покарання у виді іспитового строку, не обґрунтувавши підстав обрання саме цього виду покарання, а також не врахував думку потерпілої, яку взагалі не було повідомлено про час та місце розгляду справи та її захисника. Зазначає, що усупереч вимог закону, суд у вироку не зазначив обставини, які обтяжують покарання, зокрема перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, не зазначив чому не призначено більш суворий вид покарання. Просить суд, оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого та потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: обвинувачений та потерпіла сторона належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від них не надходило; в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого і його явка не визнавалась апеляційним судом обов`язковою; від обвинуваченого не надходило заяв про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги; прокурор не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого та потерпілої сторони.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, що повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 вчинив у 2017 році, також відсутні відомості про те, що ОСОБА_8 у період з 2017 по 05.12.2023 вчинив інше кримінальне правопорушення, не надані такі данні й суду апеляційної інстанції, а тому перебіг строків давності не переривався. Також, відсутні будь-які відомості про зупинення досудового чи судового провадження у зв`язку з ухиленням ОСОБА_8 від досудового розслідування або суду. Тому підстав вважати, що строки давності були зупинені, а отже вони на даний час не спливли, немає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення, зокрема, кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 необхідно обчислювати від березня 2017, який станом на день апеляційного розгляду минув, що узгоджується із правовим висновком, викладеним в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021 (справа № 521/8873/18), тому на підставі ч,5 ст. 74 КК України, з урахуванням п. 2 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_8 підлягає звільненню від призначеного покарання за ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою підставою, у зв`язку із чим необхідна згода на звільнення особи від кримінальної відповідальності, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 заяву про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності не подав, відтак обвинувачений підлягає звільненню від відбування покарання на підставах ч. 2 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Приймаючи рішення щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного покарання колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_8 не заявлено клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Разом із тим, істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його скасування із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу та представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, - змінити.

Визнати ОСОБА_8 винним за ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання строком на 2 роки обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді