В И Р О К

Іменем України

31.10.2023 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000324 від 01.07.2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судимості не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також всупереч вимогам Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству", безпричинно, умисно, систематично вчинив насильство по відношенню до особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, ОСОБА_5 , яке призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втрати енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку. Зокрема, ОСОБА_4 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до останньої дії, які полягали у словесних образах, висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, чим викликав у потерпілої ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Так, о 15 годин 44 хвилини 06.07.2022 року ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно свої співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство, яке полягало у безпричинному конфлікті, словесних образах, висловлюваннях на її адресу нецензурної лайки та погроз фізичною розправою, внаслідок чого були викликані працівники поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_4 . За даним фактом працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 06.07.2022 року щодо ОСОБА_4 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.09.2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

31.01.2023 року приблизно о 00:00 годин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив відносно свої співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство, яке полягало у безпричинному конфлікті, словесних образах, висловлюваннях на її адресу нецензурної лайки та погроз фізичною розправою, внаслідок чого були викликані працівники поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_4 . За даним фактом працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 31.01.2023 року щодо ОСОБА_4 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.02.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також 30.06.2023 року приблизно о 10:00 годин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно свої співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство, яке полягало у безпричинному конфлікті, словесних образах, висловлюваннях на її адресу нецензурної лайки та погроз фізичною розправою, внаслідок чого були викликані працівники поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_4 .

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, визнав повністю. Пояснив, що за вказаних в обвинувальному акті обставин він 06.07.2022 року, 31.01.2023 року та 30.06.2023 року тричі вчиняв психологічне насильство відносно ОСОБА_5 , з якою проживав однією сім`єю, за місцем їх проживання по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 , відповідно, Визнав, що власні протиправні дії стосовно ОСОБА_5 він вчиняв у стані алкогольного сп`яніння, й це також відбувалось на очах її дітей. За це він двічі був притягнутий судом до адміністративної відповідальності. Підтвердив, що він усвідомлював протиправність власних дій. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що вона проживала однією сім`єю з обвинуваченим ОСОБА_4 та трьома своїми неповнолітніми дітьми, молодший з яких є також сином ОСОБА_4 . Їхня сім`я проживала у її будинку АДРЕСА_2 , також їй належить будинок АДРЕСА_3 . Відносно ОСОБА_4 було складено два протоколи про вчинення ним щодо неї психологічного насильства у липні 2022 року та у січні 2023 року, згідно яких його було притягнуто судом до адміністративної відповідальності. Також 30.06.2023 року обвинувачений ОСОБА_4 за місцем їх проживання по АДРЕСА_2 вчергове у стані алкогольного сп`яніння вчинив з нею безпричинну сварку, під час якої ображав нецензурними висловлюваннями та погрожував їй фізичною розправою. Зазначила, що під час вказаних суперечок ОСОБА_4 у п`яному стані поводив себе агресивно та неадекватно, намагався її побити, а також грозив, що забере у неї свого малолітнього сина через що вона щоразу відчувала страх у зв`язку з таким його поводженням. Після того, як було розпочато досудове розслідування даного кримінального провадження, вони з ОСОБА_4 припинили їхні сімейні стосунки й він повернувся проживати до своїх батьків. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести суворе покарання. Також просила суд заборонити ОСОБА_4 з`являтися у її будинковлодінні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Сторонами заявлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.

Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.

Відтак суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що вчинене кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які стороною захисту та потерпілою не оспорюються, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що ними заявлено в судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторін з вказаних питань.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи, за що він повинен нести кримінальну відповідальність за ст.126-1 КК України.

При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховує думку потерпілої.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України та має повнолітній вік (а.к.п.27), є особою, яка не має судимості (а.к.п.28-29), на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебував (а.к.п.20,21), за попереднім місцем проживання характеризується негативно, має на утриманні неповнолітнього сина, окрім якого раніше до складу його сім`ї входили співмешканка ОСОБА_5 та інші двоє її неповнолітніх дітей (а.к.п.19), згідно власних пояснень існує за рахунок випадкових заробітків.

Згідно висновків досудової доповіді (а.с.23-25), складеної Жмеринським районним відділом з питань пробації 27.10.2023 року, оцінено високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 та високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб; визначено можливість виправлення ОСОБА_4 у винятковому порядку без ізоляції від суспільства.

Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також вчинення злочину у присутності дитини.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином; втім, з урахуванням особи обвинуваченого, який характеризується негативно, втім є особою, що судимості не має; приймаючи до уваги обставини, які які пом`якшують його покарання, та обставини, які обтяжують покарання, враховуючи вказану вище досудову доповідь органу з питань пробації, а також враховуючи думку потерпілої ОСОБА_5 , яка вимагала призначення суворого покарання, суд доходить висновку про необхідність та достатність з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень призначення йому покарання у виді громадських робіт, визначаючи недоцільним призначення більш суворих покарань у виді арешту, обмеження волі або позбавлення волі, водночас не вбачаючи підстав для застосування щодо ОСОБА_4 вимог ст.69, 69-1, 75 КК України з визначених законом обмежень.

При цьому, з огляду на призначення вказаного покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, за клопотанням потерпілої ОСОБА_5 від домашнього насильства, яке призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя, наявності негативних переживань та неспокою у неї, а також до призвело до дестабілізації нормальної обстановки у її сім`ї, суд з огляду на фактичне припинення сімейних відносин потерпілої та обвинуваченого, визначає необхідним застосування до ОСОБА_4 , який вчинив домашнє насильство та вік якого перевищує 18 років, обмежувального заходу, передбаченого положеннями ст.91-1 КК України, у виді заборони йому наближатися на визначену відстань, зокрема, менше 100 м до місць, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, а саме до будинку АДРЕСА_2 та будинку АДРЕСА_3 , строком на два місяці.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Клопотань про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ніким наразі не заявлено.

Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

На підставі п.3 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, а саме заборонити йому наближатися на відстань менше 100 м до місць, де потерпіла ОСОБА_5 може постійно чи тимчасово проживати, а саме до будинку АДРЕСА_2 та до будинку АДРЕСА_3 , строком на два місяці.

Вирок суду набуває законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення, із обмеженнями, встановленими ст.394 КПК України, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1