УХВАЛА

01 січня 2024 року

м. Київ

справа № 307/1370/20

провадження № 51-794 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 ,

встановив:

До початку касаційного розгляду суддя ОСОБА_1 заявив самовідвід з підстав, передбачених частиною 1 пунктом 4 статті 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Перевіривши матеріали провадження, Суд дійшов до висновку про наступне.

Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, до Верховного Суду звернувся захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 із касаційною скаргою на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року.

Судом встановлено, що вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за статтею 128, частиною 3 статті 135 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статті 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Постановлено в строк відбутого покарання ОСОБА_5 зарахувати період перебування його під вартою з часу його затримання з 13:00 8 травня 2020 року по 1 жовтня 2020 року включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набуття вироком законної сили залишено попередній - у виді цілодобового домашнього арешту, але не більше ніж до 60 днів, тобто до 24 години 20 травня 2021 року.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 200 000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 200 000 грн моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03 листопада 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 - без зміни.

Постановою Верховного Суду від 18 травня 2023 року, де суддя ОСОБА_1 перебував як головуючий в складі колегії суддів, касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 задоволено частково, а ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5 скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Вказане судове рішення переглядалося колегією суддів з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

При повторному апеляційному перегляді, 23 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , а вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 - без зміни.

Зі змісту касаційної скарги захисника вбачається, що він оскаржує вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У своїй касаційній скарзі захисник оскаржує рішення, постановлене в межах одного і того ж кримінального провадження, в якому суддя ОСОБА_1 вже брав участь як головуючий у складі колегії суддів Верховного Суду та висловив у судовому рішенні свою позицію.

За таких обставин, участь судді ОСОБА_1 , який здійснював розгляд провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року, може викликати сумнів у учасників провадження в його неупередженості.

З метою усунення сумніву в учасників провадження щодо можливої упередженості судді ОСОБА_1 його заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 75, 76, 80, 81 КПК, Суд

постановив:

Заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід задовольнити та здійснити повторний автоматизований розподіл матеріалів за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3