КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 16 жовтня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року,

за участі: прокурора представника ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 та накладено арешт на викрадені грошові кошти, що є речовими доказами у кримінальному провадженні, які знаходяться на підконтрольному рахунку юридичної особи Tether, криптовалютний гаманець 0xb9e83009aa3E15Ac4a6fC255C3642D8f66B9725c, безпосереднього власника (фізичної особи), яка отримала віртуальні активи, що належали потерпілому громадянину України ОСОБА_8 .

Приймаючи рішення, слідчий суддя зазначив про наявність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Представник вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне.

Вказує, що слідчий не наділений повноваженнями визнавати речовим доказом цифрові активи (криптовалюти) згідно з КПК України.

Зауважує, що слідчий суддя, накладаючи арешт на грошові кошти на електронному гаманці, не врахував того, що на ньому відсутні грошові кошти, а наявні лише цифрові активи - криптовалюта, у зв`язку з чим посилання на постанову про визнання речовим доказом від 23 листопада 2022 року є хибним.

Стверджує, що віртуальні активи або криптовалюта виду USDT, TRX чи будь-який їх інший різновид на електронних гаманцях, біржах, платформах, про які йдеться в оскаржуваній ухвалі, не мають жодного відношення до грошей, поняття та форми яких чітко визначені національним законодавством.

Зазначає, що в постанові слідчого про визнання грошових коштів на електронному гаманці 0xb9e83009aa3E15Ac4a6fC255C3642D8f66B9725c жодним чином не індивідуалізовано одиниці віртуальних активів, грошових коштів, криптовалюти, які на ньому перебувають станом на день накладення арешту, а також їх відповідність тим віртуальним активам, які були викрадені невідомим способом у потерпілого ОСОБА_8 .

На переконання представника, віртуальні активи, криптовалюта, цифрові активи на електронному гаманці не є індивідуалізованими матеріальними об`єктами, а тому відповідно режим поводження з ними не може бути аналогічний тому, який запроваджений до речових доказів, у зв`язку з чим їх не можливо використати як доказ у кримінальному провадженні.

Звертає увагу на тому, що як в ухвалі, так і в постанові слідчого про визнання віртуальних активів речовим доказом, відсутні будь-які відомості про електронний гаманець потерпілого ОСОБА_8 , з якого вони були викрадені, а також не зазначаються відомості про наявність у потерпілого зареєстрованого, авторизованого гаманця на будь-якій біржі чи платформі з торгівлі та зберігання віртуальних активів, відсутня інформація про спосіб їх набуття ОСОБА_8 .

Вказує, що здобуття інформації щодо переміщення активів слідчим обгрунтовано проведенням розвідувально-аналітичного аналізу електронних гаманців, не конкретизувавши при цьому яких саме. При цьому, наголошує, що чинним КПК України визначено чіткий перелік слідчих дій, за допомогою яких здобуваються докази в ході досудового розслідування кримінального провадження, серед яких відсутня така слідча дія як розвідувально-аналітичний аналіз, а тому здобуті в результаті таких дій відомості не можливо використовувати як доказ та обґрунтувати ними потребу застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Стверджує, що фактично накладено арешт на цифрові активи, які зберігаються на вище вказаному електронному гаманці, який належить на праві приватної власності громадянину Федеративної республіки Бразилія - ОСОБА_6 .

Зазначає, що з аналізу наявних транзакцій вказаного електронного гаманця встановлено, що протягом періоду користування ним здійснювалась взаємодія з великою кількістю інших електронних гаманців, що пояснюється відповідною діяльністю власника гаманця, пов`язаною із обміном та накопиченням цифрових активів у вигляді криптовалют в інвестиційних цілях.

Крім цього, вказує, що джерела надходження криптовалюти на гаманець були різними та надходили від різних чисельних адресатів з перерахунком різних сум активів, з чого слід також зробити відповідний висновок про неможливість віднесення усіх цифрових активів на електронному гаманці до цифрових активів, про крадіжку яких заявив потерпілий, не зважаючи вже на відсутність обґрунтування індивідуальних ознак таких активів.

Зауважує, що законність накопичення цифрових активів на електронному гаманці також підтверджується відповідними апостильованими та засвідченими належним чином угодами від 05 вересня 2022 року та 11 вересня 2022 року, укладеними між ОСОБА_6 та іншими громадянами Бразилії.

Вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б вказували, що належні ОСОБА_6 цифрові активи на його власному електронному гаманці набуті кримінально - протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відсутні докази щодо причетності останнього до кримінального правопорушення, вчиненого відносно заявника, як і доказів його безпосереднього контактування із потерпілим.

Вказує, що ОСОБА_6 про підозру не повідомлено у кримінальному провадженні, як свідок він також не був допитаний.

Крім цього, зазначає, що Tetherє іноземною юридичною особою, яка зареєстрована відповідно до Указу про компанії Гонконгу Китайської Народної Республіки та яка повністю належить компанії «Tether Holdings Limited» - комерційній компанії Британських Віргінських островів. Зокрема, Tether зареєстровано як підприємство з надання грошових послуг у мережі боротьби з фінансовими злочинами Міністерства фінансів США та встановлює відносини з фінансовою установою США з метою кращого обслуговування користувачів Tetherу Сполучених Штатах. Також стверджує, що Tether укладає угоду принципала та агента з RenRenBee Limited, яке має ліцензію оператора грошових послуг.

Вважає, що з урахуванням зазначеного у слідчого відсутні повноваження визнавати цифрові активи речовим доказом у кримінальному провадженні у розумінні ст. 4 КПК України.

На переконання представника, в порушення норм чинного кримінального процесуального законодавства суд, виходячи за межі своєї юрисдикції, наклав арешт на цифрові активи, належні на праві приватної власності іноземному громадянину, та які перебувають на електронному гаманці, підконтрольному іноземній юридичній особі.

Крім цього, зауважує, що клопотання не містить повної дати його підписання та у ньому зазначена інформація, яка не підтверджується матеріалами справи.

Звертає увагу на тому, що потерпілим зазначено, що йому належать не всі активи криптовалюти в розмірі 483 000 USDT, а лише 282 999 USDT.

Вказує, що потерпілий вніс інші номери електронних гаманців у зв`язку з тим, що він при поданні повідомлення зазначив інші номери, які не стосуються кримінального провадження.

Зазначає, що запит кіберполіції стосується іншої суми активів, а саме 869 014 USDT, та складений англійською мовою, без перекладу на українську, проте він враховувався та досліджувався судом.

На переконання представника, аналітичний звіт не є доказом, не підписаний службовою особою, не має юридичної сили. Стверджує, що вказана довідка не відповідає матеріалам справи та руху цифрових активів, складена не уповноваженою особою, яка не має експертних навичок та відношення до криптовалюти, а експертиза із зазначеного питання при здійсненні досудового розслідування не проводилася.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з матеріалами судового провадження, Святошинським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19 жовтня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002931 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням виявлено, що невстановлена особа, здійснюючи незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_8 .

24 листопада 2022 року прокурор Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на підконтрольному рахунку юридичної особи Tether, криптовалютний гаманець 0xb9e83009aa3E15Ac4a6fC255C3642D8f66B9725c, безпосереднього власника (фізичної особи), яка отримала віртуальні активи, що належали потерпілому громадянину України ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Святошинськогоо районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року клопотання прокурора задоволено.

Таке рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду дотримався зазначених вимог закону.

Так, задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002931,про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на підконтрольному рахунку юридичної особи Tether, криптовалютний гаманець 0xb9e83009aa3E15Ac4a6fC255C3642D8f66B9725c, слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання прокурора та дослідивши матеріали додані до нього, всупереч доводам, викладених в апеляційній скарзі, прийшов до правильного висновку щодо необхідності накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним з метою забезпечення його збереження як речового доказу, врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 від 23 листопада 2022 року про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Доводи представника щодо законності накопичення цифрових активів на електронному гаманці не спростовують правильність висновків слідчого судді на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження, проте підлягають встановленню і перевірці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Також слід зазначити, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини 3 вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.

Крім того, хоча застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, а тому відповідні доводи представника є передчасними.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для арешту майна та не є безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на грошові кошти, які знаходяться на підконтрольному рахунку юридичної особи Tether, криптовалютний гаманець 0xb9e83009aa3E15Ac4a6fC255C3642D8f66B9725c, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Крім того, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково, якщо вказані особи доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому твердження в апеляційній скарзі стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 та накладено арешт на викрадені грошові кошти, що є речовими доказами у кримінальному провадженні, які знаходяться на підконтрольному рахунку юридичної особи Tether, криптовалютний гаманець 0xb9e83009aa3E15Ac4a6fC255C3642D8f66B9725c, безпосереднього власника (фізичної особи), яка отримала віртуальні активи, що належали потерпілому громадянину України ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 759/16956/22 Справа №11-сс/824/5250/2023 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції: ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1