04.10.2023 Справа № 756/9133/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/9133/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002133 від 09.06.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки міста Києва, зареєстрованої та жительки цього АДРЕСА_1 , неодруженої, офіційно непрацевлаштованої, раніше судимої:

- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 21.06.2011 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з конфіскацією майна. 29.07.2014 звільненої умовно-достроково на невідбутий строк призначеного покарання 1 рік 7 місяців 24 дні (справа 31-563/2011);

- вироком Подільського районного суду міста Києва від 21.09.2015 за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. 20.11.2020 звільненої умовно-достроково на невідбутий строк призначеного покарання 9 місяців 15 дні (справа 3758/4980/15-к),

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05:30 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено: 1) з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022; 2) з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022; 3) з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022; 4) з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022; 5) з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022; 6) з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023; 7) з 5:30 20.05.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 01.05.2023 №255/2023.

Водночас, судом установлено, що 07.06.2023 приблизно о 12:13 ОСОБА_5 перебувала у приміщенні громадської організації «МІНСЬКИЙ МАСИВ» у м. Києві (просп. Маршала Рокоссовського, 3в, ), де у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), належного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

Надалі, реалізуючи свій вищевказаний умисел, того ж дня в той же час і в тому ж місці ОСОБА_5 , побачивши в загальному коридорі електромобіль дитячий на радіокеровані червоного кольору з надписом «Мерседес» та ідентифікуючими надписами « НОМЕР_1 » «Benz - 01 Made is China», взяла вказану іграшку у руки та вийшла з вказаного приміщення, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду на загальну суму 5 000 грн (без урахування ПДВ).

Потерпіла ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, у судове засідання не з`явилась. При цьому, в матеріалах кримінального провадження міститься заява від останньої, в якій потерпіла зазначає, що не бажає приймати участь в судових засіданнях.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, щиро покаялась, зазначила, що жалкує, що так сталося, попросила вибачення за вчинене, беззаперечно підтвердила обставини кримінального провадження, при цьому не оспорювала день, час, місце, спосіб та мотиви вчиненого нею злочину відповідно до висунутого обвинувачення й показала наступне.

Так, обвинувачена ОСОБА_5 показала, що на початку червня 2023 року вона, перебуваючи в приміщенні громадської організації «МІНСЬКИЙ МАСИВ» у м. Києві (просп. Маршала Рокоссовського, 3в), побачила дитячу іграшку - радіокерований автомобіль, який вирішила взяти собі, що й зробила, а потім продала цю іграшку за 500 грн. Прокинувшись вранці, вона усвідомила, що зробила, а тому повернула покупцю гроші й забрала іграшку, після цього пішла до приміщення громадської організації й повернула іграшку. При цьому, ОСОБА_5 пояснила, що вчинила крадіжку, оскільки немала грошей на існування, однак на сьогодні вона неофіційно працює в кафе, миє посуд. Висловивши самозасудження свого вчинку та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене, свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнала повністю, щиро покаялась, просила суд суворо не карати.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням процесуальних рішень, що стосуються долі речових доказів, а також матеріалів, що характеризують особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 в межах висунутого обвинувачення, допитавши останню, дослідивши письмові матеріали, долучені прокурором до матеріалів кримінального провадження відповідно до встановленого порядку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у таємному заволодінні чужим майном (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, за обставин, установлених у судовому засіданні, доведено повністю та кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченій, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.

Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, характер, мотиви та обставини вчинення злочину, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачена ОСОБА_5 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнала повністю та під час допиту в суді зазначила, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що, на переконання суду, свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Зважив суд і на дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , зокрема те, що вона раніше судима, за місцем проживання характеризується формально посередньо, на спеціальних обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, що свідчить про її осудність.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції норми закону, що передбачає відповідальність за вчинене.

Водночас, умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов`язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи вищевказані обставини кримінального провадження в сукупності зі ставленням обвинуваченої до вчиненого, а також те, що остання самостійно повернула вкрадену іграшку потерпілій, зваживши на позиції сторін кримінального провадження в судових дебатах про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення останньої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою протягом іспитового строку з покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись положеннями статей 100, 124, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази:

- дитяча іграшка - електромобіль дитячий на радіокеровані червоного кольору з надписом «Мерседес» та ідентифікуючими надписами « НОМЕР_1 » «Benz-01 Made is China», яку було передано на відповідальне зберігання потерпілому - після набрання вироком законної сили залишити потерпілому за належністю;

- СD-диск із записом із камер зовнішнього відеоспостереження з приміщення за адресою: м. Київ, просп. Маршала Рокоссовського, 3в, - після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1