Справа № 496/2738/23
Провадження № 1-і/496/17/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000064 від 25.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_6 перебуває вказане кримінальне провадження.

Від прокурора Чорноморської окружної прокуратури надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 .

У зв`язку з перебуванням головуючого судді ОСОБА_6 на лікарняному, на підставі п. 5 роз`яснення Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», відповідно якого, у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання прокурора було передано на розгляд судді ОСОБА_1 , визначеного в порядку, встановленому частиною третьою ст. 35 цього Кодексу.

При цьому прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 09.11.2023 року обвинуваченій ОСОБА_5 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання під вартою обвинуваченої, встановлений ухвалою суду від 09.11.2023 року, закінчується 07.01.2024 року о 24:00 год, однак судове провадження не закінчено, ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а тому строк дії запобіжного заходу необхідно продовжити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість і просила обрати обвинуваченій запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала думку захисника. В свою чергу, у задоволенні клопотання прокурора просила відмовити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви").

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права останнього, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зокрема прав потерпілих у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, вона не заміжня, офіційно не працевлаштована, не має постійного зареєстрованого місця проживання, що позбавляє її отримання законних засобів для існування, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а тому вона може переховуватися від суду, тому суд вважає, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховування від суду.

Будь-яких даних про недоведеність ризиків, передбачених п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, зокрема домашній арешт, про застосування якого просили захисник і обвинувачена, не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження.

Разом з цим, наявність ризиків, передбачених п. 3 та п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор в судовому засіданні не довів.

Вислухавши пояснення прокурора, який просив продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , а також захисника та обвинуваченої, які просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження, крім того, розгляд судового провадження не завершено, суд вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , строком на 60 днів.

Щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про що також просила захисник ОСОБА_4 , суд вважає за неможливе застосувати цей запобіжний захід, оскільки на думку суду цей запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 331, 371, 372, 376, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 22.12.2023 року до 19.02.2024 року, включно в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Клопотання захисника ОСОБА_4 про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1