Справа № 333/2628/16-к
Провадження № 1-кп/331/30/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000967 від 29 лютого 2016 року, з обвинувальним актом відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.11.2007 р. Жовтневим pайонним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.301 КК України до штрафу у розмірі 1700 гривень;

- 20.05.2008 р. Шевченківським pайонним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік;

- 25.01.2010 року Шевченківським pайонним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 3 роки;

- 22.11.2011 р. Джанкойським pайонним судом АР Крим за ч.1 ст.309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.01.2010 р. та остаточно призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.07.2014 р. на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію»,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.345 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.345 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скоїли розбій, а саме, напад, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 , поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, за таких обставин.

29 лютого 2016 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_11 , кримінальне провадження відносно якого ухвалою колегії суддів Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2021 р. закрито в зв`язку зі смертю, та ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля кафе «Раут», розташованого по вул.Чумаченка, буд.7 в м.Запоріжжі, почали провокувати конфлікт з невстановленою в ході досудового слідства особою, а саме чіплятися до неї та висловлюватись в її сторону нецензурною лайкою. Вказані дії побачив потерпілий ОСОБА_8 , який перейшов вул.Чумаченко та крикнув нападникам «Стояти ! Міліція ! Що ви робите?», почавши доставати з кишені належний йому травматичний пістолет «Пістолет Макарова Р». У цей час у ОСОБА_12 та ОСОБА_5 виник умисел на розбійний напад на потерпілого ОСОБА_8 , спрямований на заволодіння майном останнього, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, тому вони пішли назустріч ОСОБА_8 , при цьому, ОСОБА_5 сказав чоловіку: «Не треба діставати це з кишені», а ОСОБА_12 викрикував погрози, нецензурну лайку на адресу потерпілого та наніс ОСОБА_8 два удари кулаком в обличчя, в область ока та скроні. Реагуючи на напад, ОСОБА_8 дістав із кишені травматичний пістолет та здійснив постріл у ОСОБА_12 і між ними почалася бійка. До них підбігли ОСОБА_6 та не встановлена в ході досудового слідства особа, після чого всі четверо почали наносити ОСОБА_8 чисельні удари руками та ногами в область голови, обличчя та тулуба, спричинивши тим самим ОСОБА_8 закритий перелом крила основної кістки справа з переходом по лінії перелому на тіло основної кістки в області зовнішньої стінки правої основної пазухи, закритий багатоскольчатий перелом латеральної, передньої та верхньої правої верхнє щелепової пазухи зі зміщенням кісткових фрагментів і утворенням гемосинуса, закритий двосторонній перелом правої щелепової кістки в області скроневого відростка, крововиливи на білкових оболонках обох очей, які відповідно до висновку експерта №1313 від 11.05.2016 р. в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. В ході бійки, потерпілий ОСОБА_8 здійснив ще кілька пострілів з травматичного пістолета в бік нападників. ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та не встановлена в ході досудового слідства особа, припинили наносити удари потерпілому лише після того, як він впав на землю та втратив свідомість, а ОСОБА_12 , продовжуючи реалізувати умисел на заволодіння чужим майном, крикнув спільникам, щоб вони забирали майно ОСОБА_8 , а саме речі, які лежали на землі біля потерпілого та в кишенях його одягу. Переконавшись, що ОСОБА_8 не в змозі чинити їм опір, ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та не встановлена в ході досудового слідства особа відкрито заволоділи належним потерпілому травматичним пістолетом «Пістолет Макарова Р» вартістю 5000 гривень, мобільним телефоном «Samsung Galaxy Grand 2» вартістю 3300 грн., чоловічою сумкою «Dr.Bond» вартістю 1000 гривень та чоловічою курткою «Stalgert» вартістю 1000 грн., після чого зникли з місця скоєння кримінального правопорушення та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 10300 гривень.

Відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового процесу, ухвалив визнати за доцільне дослідження доказів у повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши в сукупності надані стороною обвинувачення докази, проаналізувавши їх на достовірність та допустимість, колегія суддів, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості приходить до наступних висновків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою провину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що ввечері 29.02.2016 року він разом з ОСОБА_12 знаходився в кафе «Раут», де вони вживали спиртні напої - горілку та алкогольні коктейлі. В кафе вони приїхали на автомобілі «Таврія» білого кольору. Після відвідування кафе, приблизно о 12.00 вони разом з ОСОБА_12 вийшли на вулицю, включили музику в салоні автомобіля «Таврія» та пили кофе. В цей момент до них підійшов ОСОБА_6 , з яким він був знайомий раніше. Згодом до них підійшов чоловік, в подальшому, на досудовому слідстві з`ясувалось, що його прізвище ОСОБА_8 , та попросив зробити музику тихіше. Візуально ОСОБА_8 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, на ньому була одягнута темна куртка. Вони йому відповіли, що зроблять музику тихіше, після чого ОСОБА_8 пішов. Через невеликий проміжок часу, приблизно через двадцять хвилин, ОСОБА_8 знов підійшов до них, він був агресивно налаштований та поліз рукою в карман, демонструючи, що має намір застосувати до них якусь зброю. Побачивши це, він сказав ОСОБА_8 : «Не треба діставати це з кишені» та пішов йому на зустріч, але ОСОБА_8 дістав з кишені пістолет та здійснив в нього постріл, приблизно з десяти метрів, влучивши гумовою кулею в ногу. Він упав та на деякий час в нього відбулось помутніння свідомості. Коли він прийшов до тями, побачив, що ОСОБА_12 та ОСОБА_8 б`ються вже на землі, а ОСОБА_8 здійснив ще кілька пострілів. Він відштовхнув ОСОБА_8 від ОСОБА_12 , на одязі якого він побачив сліди крові та допоміг останньому дійти до автомобіля та сісти в нього. Ані він, ані ОСОБА_6 з потерпілим ОСОБА_8 не билися, будь-яких тілесних ушкоджень йому не заподіювали. В машині на задньому сидінні вже знаходився ОСОБА_6 , після чого вони втрьох на автомобілі «Таврія» поїхали з місця пригоди до лікарні, за кермом був ОСОБА_12 .. Через деякий час їх зупинив екіпаж патрульної машини поліції. Його та ОСОБА_12 з пораненнями на кареті швидкої допомоги відправили до лікарні. Яким чином в автомобілі «Таврія» опинилися речі потерпілого ОСОБА_8 йому невідомо.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що ввечері 29.02.2016 року йому зателефонував знайомий ОСОБА_12 та запропонував покурити кальян. Він прийшов до кафе «Раут», яке знаходиться по вул.Чумаченка, де на вулиці побачив ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , які пили каву біля автомобіля «Таврія» білого кольору. Вони разом пили каву та спілкувались між собою, слухали музику. Згодом до них підійшов чоловік, в подальшому, на досудовому слідстві з`ясувалось, що його прізвище ОСОБА_8 , та в грубій формі зробив зауваження з приводу гучної музики. Вони йому відповіли, що зроблять музику тихіше, після чого ОСОБА_8 пішов. Через невеликий проміжок часу, приблизно через п`ятнадцять хвилин, ОСОБА_8 повернувся та знову підійшов до них, він був агресивно налаштований, почав кричати, після чого пролунав постріл і блиснув спалах від пострілу. Він злякався та сховався за машину, тому як відбувалась бійка не бачив, лише чув звуки бійки та ще декілька пострілів. Коли він визирнув з-за машини, то побачив, що ОСОБА_12 та ОСОБА_8 борються вже на землі, а ОСОБА_5 також лежить на землі. Через деякий час ОСОБА_5 допоміг ОСОБА_12 підвестись, а ОСОБА_8 залишився лежати. Вся бійка тривала приблизно п`ять хвилин. ОСОБА_12 крикнув йому підібрати речі з землі, він ці речі підібрав, які саме, він не пам`ятає. Кому належали ці речі він не знає, мотиву їх вкрасти в нього не було, він лише поклав їх на заднє сидіння «Таврії». Вони втрьох - ОСОБА_12 за кермом, ОСОБА_5 на пасажирському сидінні, а він на задньому сидінні на автомобілі «Таврія» поїхали в сторону вулиці Малиновського. На вулиці Ситова їх зупинив патрульний автомобіль поліції. Карета швидкої допомоги забрала ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , у яких були поранення, а його затримали працівники поліції.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що в 2016 році він був атестованим поліцейськім, працював на посаді викладача в Запорізькому училищі первинної професійної підготовки при ГУМВС в Запорізькій області, мав звання підполковник. Ввечері 29.02.2016 року, приблизно о 10 годині, він йшов по вулиці Чумаченка, на ньому був вдягнутий цивільний одяг, при собі мав мобільний телефон «Самсунг», ключі від квартири, посвідчення працівника міліції, посвідчення учасника бойових дій та травматичний пістолет ПМР (№ НОМЕР_1 ), грошові кошти в сумі 50 грн. До цього він був у гостях, де вживав спиртні напої. Ближче до зупинки були припарковано два автомобіля: «ВАЗ» та «Таврія». Коли він проходив біля зупинки громадського транспорту «Пологовий будинок», він почув крики. Через дорогу, біля кафе «Раут», побачив двох чоловіків, які били людину, що лежала на землі. Інші два чоловіка бігли в бік залізничної лікарні. Одним з нападників був обвинувачений ОСОБА_12 . Він перейшов дорогу та крикнув нападникам «Стояти ! Міліція ! Що ви робите?». ОСОБА_12 , побачивши його, викрикував погрози, нецензурну лайку та наніс йому два удари кулаком в обличчя, в область ока та скроні. До цього моменту він не доставав травматичний пістолет та не здійснював з нього постріли. Подальші події він не пам`ятає в зв`язку з черепно-мозковою травмою. Коли він був доставлений до лікарні, при ньому не було обох посвідчень, ключів від квартири, травматичного пістолета. В подальшому слідчим йому були повернуті посвідчення, ключі, мобільний телефон «Самсунг». В лікарні він перебував 120 діб, будь якої допомоги від обвинувачених, або їх родичів він не отримував. Заявлений ним цивільний позов він підтримує в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що працює в Комунарському відділі поліції на посаді помічника оперативного чергового. Наприкінці лютого 2016 року, більш точну дату він не пам`ятає, у нічний час доби, після 12.00, він ніс службу в групі патрулювання. По рації зі служби «102» їм повідомили, що біля кафе «Раут» була стрілянина, на землі лежить потерпілий, а невідомі, які причетні до злочину, намагаються втекти з місця події на автомобілі «Таврія». Вони прибули на вул.Чумаченка, де почали переслідувати автомобіль «Таврія» білого кольору, до переслідування підключився наряд ДСО, на автомобілі якого був проблисковий маячок. На неодноразові вимоги зупинитись водій автомобіля «Таврія» ніяк не реагував, їхав на високій швидкості, маневрував, намагаючись відірватись від переслідування. Тому вони були вимушені зупинити автомобіль «Таврія» шляхом перегородження дороги та зіткнення з ним. В «Таврії» знаходились три чоловіка - за кермом ОСОБА_12 , на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_5 , на задньому сидінні ОСОБА_6 . При затриманні ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 поводилися агресивно та зухвало, голосно висловлювались нецензурною лайкою в бік працівників міліції. Кричали, що в них стріляли і вони є потерпілими. Візуально всі троє знаходились в стані алкогольного сп`яніння, від них відчувався запах перегару. В «Таврії», на передньому пасажирському сидінні, він побачив посвідчення працівника міліції з пристебнутим жетоном, мобільний телефон «Самсунг». Огляд та обшук автомобіля вони не здійснювали. На одязі ОСОБА_12 (в районі живота) та ОСОБА_5 (в районі ноги) були видні пошкодження, характерні для травматичної зброї, тому була викликана карета швидкої допомоги, яка забрала обох затриманих.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні 10.11.2016 р. пояснила, що в 2016 році вона працювала в кафе «Айва», яке знаходиться по вул.Чумаченка,7-а, в одному приміщенні з кафе «Раут». Вночі з 28.02.2016 р. на 29.02.2016 р., приблизно о 01 год. 30 хв., вона вийшла на ганок покурити та почула дуже голосні крики жінки та гучний звук, схожий або на постріл, або на сильний удар по тілу людини. Навпроти кафе на дорозі стояв автомобіль «Таврія» білого кольору, біля цієї машини вона побачила чотирьох чоловіків - ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ще одного, ім`я якого їй невідомо. Вони знаходились від неї на відстані 10-15 метрів, вулиця була гарно освітлена, тому вона чітко бачила цих чоловіків. Крім них, через дорогу переходив чоловік високого зросту, на вигляд 35-40 років, який кричав цим хлопцям «Стояти! Міліція!». ОСОБА_12 та ОСОБА_5 пішли назустріч цьому чоловіку, хтось з цих хлопців у відповідь сказав чоловіку: «Не треба діставати це з кишені», потім пролунав звук, схожий на постріл, та між ними почалася бійка. Всі четверо - ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та чоловік, ім`я якого їй невідомо, дуже запекло наносили потерпілому удари руками та ногами. Під час бійки пролунало ще кілька звуків, схожих на постріл. Після того, як потерпілий упав на землю, ОСОБА_6 та чоловік, ім`я якого їй невідомо, сіли в білий автомобіль «Таврія», та від`їхали на машині на деякий час, але повернулись до місця події знову. Із автомобіля вийшли ОСОБА_6 та чоловік, ім`я якого їй невідомо. Потерпілий, якого вони всі четверо до цього били, лежав на землі, біля нього знаходились речі - сумка, куртка, інші дрібні предмети, які всі четверо чоловіків почали збирати. ОСОБА_12 кричав іншим хлопцям, щоб вони швидше збирали речі. Після того, як вони зібрали речі, всі четверо сіли в автомобіль та поїхали з місця події. Потерпілий залишився лежати на землі обличчям вниз, він був весь у крові та хрипів.

Колегією суддів двічі - 03.09.2021 р. та 25.10.2021 р., на підставі клопотання прокурора, було постановлено ухвали, якими доручено відділу поліції № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області встановити місцезнаходження свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказані ухвали суду не виконані, згідно наданих відділом поліції № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області матеріалів, за останнім відомим місцем проживання свідка за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_15 не проживає, сусіди не бачили її тривалий час.

Так, однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань (п.16 ч.1 ст.7 КПК України). Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст. 23 КПК України).

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на забезпечення права сторін на перехресний допит особи, яка дає показання, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію. Щодо сторони захисту, то це право забезпечується також і пунктом «d» частини3 статті 6 Конвенції, щодо якого Європейський суд з прав людини зазначав, що до того, як визнати особу винуватою, усі докази проти неї мають зазвичай бути представлені в її присутності під час публічного розгляду з метою надати можливість для спростування. Виключення з цього принципу є можливими, але не можуть порушувати права захисту, які, як правило, вимагають, щоб обвинуваченому була надана адекватна та відповідна можливість викликати та допитати свідка проти нього, або коли свідок надає показання, або на наступних етапах провадження.

Однак, колегія суддів зазначає, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах, що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 750/5745/15-к (провадження № 51-10195 км 18).

Таким чином, положення ч.4 ст.95 КПК України, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.

Стаття 225 КПК України передбачає в певних випадках можливість судового допиту особи під час досудового розслідування, і такі показання є допустимими за умови дотримання порядку, передбаченого вказаною нормою права. Найбільш істотними складовими цього порядку є здійснення допиту перед суддею в судовому засіданні, участь сторін та дотримання правил допиту, передбачених для судового розгляду.

На відміну від допиту в порядку ст. 225 КПК України, яка допускає допит за відсутності однієї зі сторін, допит під час судового розгляду справи по суті відбувається за обов`язкової участі сторін. Такий допит надає сторонам, зокрема, стороні захисту, можливість провести його більш ефективно, оскільки на цей час сторонам вже відомі елементи пред`явленого обвинувачення та докази отримані під час досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що показання, які особа надавала під час минулого судового розгляду, не можуть вважатися недопустимими доказами лише на тій підставі, що неможливо було забезпечити явку такої особи під час іншого судового розгляду.

Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів здійснила усі необхідні та можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання свідка ОСОБА_15 , про що, як вже зазначалося вище, відповідно до матеріалів кримінального провадження свідчить неодноразове постановлення ухвал про зобов`язання органів поліції встановити її місцезнаходження, які не були виконані.

Водночас, під час розгляду кримінального провадження (справа № 333/2628/16-к; провадження 1-кп/333/34/17) у Комунарському районному суді м.Запоріжжя сторонам була надана можливість здійснити перехресний допит свідка ОСОБА_14 , і матеріали кримінального провадження підтверджують, що сторони повною мірою скористалися такою можливістю.

З огляду на викладене, суд вважає, що в даному кримінальному провадженні показання свідка ОСОБА_15 є допустимим доказом.

Згідно протоколу огляду місця події від 29.02.2016 р. та фототаблиці до нього (т.3 а.с.203-208) місцем події є ділянка місцевості, розташована на відстані приблизно 3 м справа від центральних вхідних воріт до території ресторану «Раут» по вул.Чумаченка, 7-А, та на відстані приблизно 4 м з лівої сторони від проїзної частини по вул.Чумаченка в м.Запоріжжі. Вказана ділянка місцевості прямокутної форми представлена у вигляді пішохідної доріжки (тротуару) та має асфальтоване покриття. В ході огляду на відстані приблизно 1 м від воріт до ресторану «Раут» з правої сторони на підлозі було виявлено гільзу калібру 9 мм (маркування - «Р.А. Blanc»). На відстані 5 м від вказаної гільзи по напрямку руху до ЗГТ «Роддом» на підлозі було виявлено гільзу №2 калібру 9мм (маркування - «Р.А.07»). Далі, на відстані 1,5 м від гільзи №2 у бік ресторану «Раут» на підлозі виявлено гільзу №3 аналогічного калібру й маркування. На відстані 5 м від гільзи №3 в сторону ЗГТ «Роддом» на підлозі виявлено гільзи №4 та №5 аналогічних калібрів та маркувань. Далі, на відстані приблизно 3 м від гільз №4 та №5 в сторону проїзної частини по вул.Чумаченка в м.Запоріжжі на підлозі виявлено гільзу №6 аналогічного калібру та маркування. На відстані приблизно 3 м від гільз №4 та №5 в сторону ЗГТ «Роддом», на відстані приблизно 50 см від смітника поруч із забором ресторану «Раут» на асфальтованому покритті було виявлено об`ємний слід нашарування РБК у вигляді плями овальної форми, розмірами у найбільших його частинах 1х0,4 м. З місця події вилучено: 1) вищевказані гільзи у кількості 6 штук, які були упаковані до паперового конверту з пояснювальними написами та підписами понятих; 2) змив РБК з об`ємного сліду розмірами 1х0,4 м, який було вилучено з ОМП способом змочення ватного тампону, та в подальшому упаковано до паперового конверту з пояснювальними написами та підписами понятих(без контрольного змиву).

Згідно протоколу огляду місця події від 29.02.2016 р. та фототаблиці до нього (т.3 а.с.209-213) місцем події є ділянка місцевості, розташована на відстані 5 м від правої частини будинку № 6 по вул.Ситова в м.Запоріжжі, та на відстані 10 м від більярд-клубу «7 луза». Вказана ділянка місцевості має асфальтове покриття, на ній розташований автомобіль «Таврія» білого кольору д/з НОМЕР_2 , який стоїть на чотирьох колесах, та автомобіль ВАЗ-2107 зеленого кольору, д/з НОМЕР_3 (синього кольору), який також стоїть на чотирьох колесах. Вказані автомобілі стоять впритул один до одного, а саме у правій передній частині автомобіля ВАЗ-2107 та в лівій передній частині автомобіля «Таврія», внаслідок чого вказані автомобілі в даних своїх частинах мають зовнішні пошкодження у вигляді вм`ятин кузовних частин. При огляді автомобіля «Таврія» (номер кузова НОМЕР_4 ) пошкоджень скляних поверхонь виявлено не було. В ході огляду на задній правій частині даху автомобіля «Таврія» було виявлено мобільний телефон «Fly DS10300» чорного кольору, імеі1: НОМЕР_5 , імеі2: НОМЕР_6 , з сім-картою «Лайф» та карткою пам`яті micro SP 4Gb, запальничку у вигляді пістолета, коробку з сірниками, навушники чорного кольору, збільшувальне скло та сумку «Dr.Band» чорного кольору з ключами у кількості 3 штук. При огляді автомобіля «Таврія» було встановлено, що її двері знаходяться у відчиненому положенні. В ході огляду салону автомобіля «Таврія» було встановлено, що бардачок відчинений, а в ньому знаходяться записник, ізолента та журнали. На передньому пасажирському сидінні було виявлено хаотично розкидані жіночий гребінець біло-голубого кольору, дві упаковки з-під пігулок, мобільний телефон «Samsung SM-G-7102» чорного кольору імеі1: НОМЕР_7 , імеі2: НОМЕР_8 , з сім-картою «UMC» та флеш-картою micro SD 2Gb, з пластиковим чохлом-книжкою чорного кольору, посвідчення НОМЕР_9 від 14.01.2015 р. старшого оперуповноваженого УКР підполковника міліції ОСОБА_8 , в якому також знаходяться банківські картки «ПриватБанк», «Ощадбанк», та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 . На задньому сидінні автомобіля було виявлено сумку «Armani» чорного кольору, в якій знаходився технічний паспорт на автомобіль ЗАЗ-1102 д/з НОМЕР_2 ( НОМЕР_10 ) на ім`я ОСОБА_16 , поліс обов`язкового страхування № АЕ/5569169 від 19.10.2015 р. на вказаний автомобіль, та гаманець чорного кольору. Також на задньому сидінні виявлено чоловічу куртку «Stalgert» чорного кольору з одним рукавом з елементами пошкодження. У вказані куртці в наружній нагрудній кишені виявлено ключі у кількості 7 штук, відкривачу, печатку № 79, а також паспорт громадянина України та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також, у вказаній кишені виявлено посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_8 (№ НОМЕР_11 ), дозвіл на право збереження та носіння зброї на ім`я ОСОБА_8 , також у зовнішній боковій кишені куртки виявлені чоловічі шкіряні печатки чорного кольору. З місця події вилучено: 1)чоловіча куртка з переліченими вище речами - спец пакет № 201777; 2) чоловіча сумка «Dr.Band» чорного кольору з вмістимим у ній майном, вказаним вище, та чоловіча сумка «Armani» з вмістимим майном - спец пакет № 1949779; 3) гребінець, тональний крем, 2 упаковки пігулок, візитки та дзеркало - чорний поліетиленовий пакет; 4) службове посвідчення, дозвіл на зброю, кредитні картки мобільний телефон «Samsung» - паперовий конверт; 5) змив РБК - паперовий конверт; 6) гільзи у кількості 6 штук - паперовий конверт;7) ключі від авто «Таврія» у кількості 3 штук з печаткою №79 - паперовий конверт; 8)автомобіль «Таврія» білого кольору д/з НОМЕР_12 .

Згідно висновку експерта № 1313 від 11.05.2016 р. (т.3 а.с.227-229) закритий перелом крила осиної кості справа з переходом лінії перелому на тіло основної кості в області зовнішньої стінки правої основної пазухи, закритий багатоосколковий перелом латеральної, передньої та верхньої (нижня стінка орбіти) правої верхньощелепної пазухи зі зміщенням кісткових фрагментів та утворенням гемо синуса (скупчення крові в придаткових пазуха носа), закритий двосторонній перелом правої щелепної кості в області скроневого відростку, синці в області обох очей, садна в лівій лобній, скроневій, верхньощелепній області, на носі (точна локалізація не зазначена), крововиливи на білкових оболонках обох очей у ОСОБА_8 у сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Ці ушкодження утворились від дії тупих предметів. Діагноз «Тупа травма живота», визначений при однократному огляді 29.02.2016 р. ОСОБА_8 черговим хірургом МКЛЕтаШМД об`єктивними даними, а також даними додаткових засобів досліджень у динаміці не підтверджено та відповідно до п.4.6 Правил… не повинен враховуватись при оцінці ступеню тяжкості.

Згідно висновку експерта № 1314д від 11.05.2016 р. (т.3 а.с.230-232) виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворились на менше ніж від 4-х травматичних впливів. Взаєморозташування потерпілого та нападника в момент спричинення тілесних ушкоджень могли бути будь-якими за умови доступності відповідної ділянки тіла для нанесення удару.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29.02.2016 р. та фототаблиці до нього за участю свідка ОСОБА_15 (т.3 а.с.233-235) остання серед осіб, пред`явлених їй для впізнання, під номером 1 впізнала особу, яка 29.02.2016 р., приблизно о 01 год. 20 хв., знаходячись біля кафе «Раут» по вул.Чумаченка,7-А в м.Запоріжжі, нанесла тілесні ушкодження співробітнику поліції, який знаходився в цивільному одязі. Згідно інформації, зазначеної в протоколі, під № 1 був розміщений ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29.02.2016 р. та фототаблиці до нього за участю свідка ОСОБА_15 (т.3 а.с.236-238) остання серед осіб, пред`явлених їй для впізнання, під номером 3 впізнала особу, яка 29.02.2016 р., приблизно о 01 год. 20 хв., знаходячись біля кафе «Раут» по вул.Чумаченка,7-А в м.Запоріжжі, нанесла тілесні ушкодження співробітнику поліції, який знаходився в цивільному одязі. Згідно інформації, зазначеної в протоколі, під № 3 був розміщений ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта № 788 від 04.03.2016 р. (т.3 а.с.242) при освідуванні ОСОБА_6 будь-яких видимих зовнішніх тілесних ушкоджень, а також слідів їх за живлення, не виявлено.

Згідно висновку експерта № 792 від 04.04.2016 р. (т.3 а.с.243) через відсутність необхідних медичних документів, невідомого об`єму та результату травми, визначити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_5 , не уявляється можливим.

Згідно висновку експерта № 793Д від 04.04.2016 р., складеного за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_5 (т.4 а.с. 153-154), зважаючи на відсутність необхідних медичних документів (довідки про надання медичної допомоги та протокол операції, історію хвороби, а також медичної документації, що визначає результат травми на момент 06.03.2016 р. з місця утримання (СІЗО № 10), невідомого обсягу та результату травми визначити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_5 , не уявляється можливим.

Згідно висновку експерта № 789Д від 04.03.2016 р., складеного за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_6 (т.4 а.с.155-156), при огляді ОСОБА_6 будь-яких видимих ??зовні тілесних ушкоджень, а також слідів їх загоєння, за давністю появи, які стосуються подій, викладених за обставин справи, не виявлено.

Згідно висновку експерта № 779 від 04.04.2016 р., складеного за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_12 (т.4 а.с.157-158), зважаючи на відсутність необхідних медичних документів (медичної документації з МКЛЕтМД від 29.02.16 р., медичної документації, що визначає результат травми (СІЗО), невідомого обсягу та результату травми визначити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_12 , не уявляється можливим.

Згідно висновку експерта № 780Д від 04.04.2016 р., складеного за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_12 (т.4 а.с.159-160), зважаючи на відсутність необхідних медичних документів (медичної документації з МКЛЕтМД від 29.02.16 р., медичної документації, що визначає результат травми (СІЗО), невідомого обсягу та результату травми визначити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_12 , не уявляється можливим.

Відповідно до рапорта слідчого Комунарського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 (т.4 а.с.161), вбачається, що невстановлені особи, приблизно о 01:30 год. 29.02.2016 р., знаходячись біля кафе «Раут» по вул.Чумаченка, буд.7 в м. Запоріжжі, діючи за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчинили напад на останнього, в ході якого відкрито заволоділа належному йому курткою та травматичним пістолетом, спричинивши своїми діями останньому матеріальних збитків. В діях невстановлених вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб).

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 29.02.2016 р. (т.4 а.с.162-164) в районі будинку АДРЕСА_5 , приблизно в одному метрі від проїжджої частини, на траві було виявлено жіночу сумку білого кольору зі вставкою в нижній частині чорного кольору, біля якої лежала жіноча косметична туш та ліки «Ременс».

Протоколом прийняття заяви ОСОБА_19 про вчинення кримінального правопорушення від 29.02.2016 року (т.4 а.с.166-167).

Заявою ОСОБА_8 на ім`я начальника Комунарського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення (т.4 а.с.168).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29.02.2016 р. (т.4 а.с.169-171) потерпіла ОСОБА_19 впізнала в ОСОБА_12 особу, яка шляхом ривку заволоділа її сумкою з особистим майном.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 29.02.2016 р. (т.4 а.с.172) були оглянуті речі ОСОБА_12 , а саме куртка чорного кольору, джинси синього кольору, светр чорного кольору, туфлі чорного кольору. На куртці та джинсах ОСОБА_12 виявлені сліди нашарування РБК.

Відповідно до висновку експерта № 581 від 07.03.2016 р., складеного за результатами судово-медичної імунології (т.4 а.с.173), рідка кров ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку експерта № 582 від 07.03.2016 р., складеного за результатами судово-медичної імунології (т.4 а.с.174), рідка кров ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку експерта № 583 від 07.03.2016 р., складеного за результатами судово-медичної імунології (т.4 а.с.175), рідка кров ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку експерта № 1009 від 05.05.2016 р., складеного за результатами судово-медичної імунології (т.4 а.с.176), рідка кров ОСОБА_8 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0.

Відповідно до висновку експерта № 966 від 18.05.2016 р., складеного за результатами судово-медичної імунології (т.4 а.с.177-181), згідно з «Висновком експерта №1009» від 05.05.16 р. лікаря судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_21 : «Рідка кров гр. ОСОБА_8 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0».

Згідно з висновком експерта № 583 від 07.03.2016 р. судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_22 : «Рідка кров гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0». У крові ОСОБА_5 , висушеній на марлі, виявлений супутній антиген Н.

Згідно з висновком експерта №582 від 07.03.2016 р. судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_22 : «Рідка кров гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0». У крові ОСОБА_6 , висушеній на марлі, виявлений супутній антиген Н.

Згідно з висновком експерта №581 від 07.03.2016 р. судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_22 : «Рідка кров гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0.».

На джинсах гр-на ОСОБА_5 (об`єкт № 6) та його лівій туфлі (об`єкт №8) встановлена наявність крові людини, і виявлені антигени А і Н з ізогемаглютиніном анти-В в об`єкті №6, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютинином анти-В, у тому числі від самого ОСОБА_5 ; неможливо виключити домішку крові осіб з групою 0, якими є ОСОБА_8 та (або) ОСОБА_12 , за наявності у останнього на час того, що сталося тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею. Походження крові від ОСОБА_6 виключається.

На куртці гр-на ОСОБА_5 (об`єкти №1,2), його светрі (об`єкт №5)

встановлена наявність крові людини, і виявлений лише антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютининами анти-А і анти-В, у тому числі від ОСОБА_8 та (або) ОСОБА_12 за наявності у останнього на час того, що сталося тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею. Походження крові від ОСОБА_23 і ОСОБА_6 виключається.

На правій туфлі гр-на ОСОБА_5 (об`єкт №7) знайдена кров, видова

належність якої не встановлена через невиявлення видових властивостей (негативний результат отримано на білок людини, курки, рогатої худоби, свині).

В інших плямах на куртці гр-на ОСОБА_5 (об`єкти № 3,4) наявність крові не встановлена.

Відповідно до висновку експерта № 965 від 18.05.2016 р., складеного за результатами судово-медичної імунології (т.4 а.с. 182-185), згідно з «Висновком експерта № 1009» від 05.05.2016 р. лікаря судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_21 : «Рідка кров гр. ОСОБА_8 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АБО».

На кофті гр-на ОСОБА_6 (об`єкт №5), його лівій кросівці (об`єкт №10) встановлена наявність крові людини, і виявлений лише антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютининами анти-А і анти-В, у тому числі від ОСОБА_8 та (або) ОСОБА_12 , за наявності у останнього на час того, що сталося, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею. Походження крові від ОСОБА_23 і ОСОБА_6 виключається.

На куртці гр-на ОСОБА_6 (об`єкти №1-4), його джинсах (об`єкт №6), правій кросівці (об`єкти №7,8) та в об`єкті №9 на лівій кросівці наявність крові не встановлена.

Відповідно до висновку експерта № 964 від 19.05.2016 р., складеного за результатами судово-медичної імунології (т.4 а.с. 186-190), згідно з «Висновком експерта № 1009» від 05.05.2016 р. лікаря судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_21 : «Рідка кров гр. ОСОБА_8 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0».

Згідно з «Висновком експерта № 583» від 07.03.2016 р. судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_22 : «Рідка кров гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0». У крові ОСОБА_5 , висушеній на марлі, виявлений супутній антиген Н.

Згідно з «Висновком експерта № 582» від 07.03.2016 р., судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_22 : «Рідка кров гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0». У крові ОСОБА_6 , висушеній на марлі, виявлений супутній антиген Н.

Згідно з «Висновком експерта №581» від 07.03.2016р., судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_22 : «Рідка кров гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0.».

На куртці гр-на ОСОБА_12 (об`єкти № 1 ,3), його футболці (об`єкт №4) та брюках (об`єкти №5,6) встановлена наявність крові людини, і виявлений антиген Н з ізогемаглютининами анти-А і анти-В в об`єктах №1,4, в об`єкті № 6 - ізогемаглютинин анти-А, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютининами анти-А і анти-В, у тому числі від ОСОБА_8 та (або) ОСОБА_12 . Походження крові від ОСОБА_23 та ОСОБА_6 виключається.

В об`єкті №7 джинсах гр-на ОСОБА_12 встановлена наявність крові людини, і виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютинином анти-В і супутнім антигеном Н, у тому числі від ОСОБА_5 ; неможливо виключити домішку крові осіб з групою 0, якими є ОСОБА_8 та (або) ОСОБА_12 . Походження крові від ОСОБА_6 виключається.

В об`єкті № 2 на куртці гр-на ОСОБА_12 , його парі туфель (об`єкти № 8, 9) наявність крові не встановлена.

Відповідно до висновку експерта № 967 від 17.05.2016 р., складеного за результатами судово-медичної імунології (т.4 а.с.191-194), згідно з «Висновком експерта №1009» від 05.05.2016 р. лікаря судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_21 : «Рідка кров гр. ОСОБА_8 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0».

Згідно з «Висновком експерта №583» від 07.03.2016 р. судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_22 : «Рідка кров гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0».

У крові ОСОБА_5 , висушеній на марлі, виявлений супутній антиген Н.

Згідно з «Висновком експерта №582» від 07.03.2016 р. судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_22 : «Рідка кров гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0».

У крові ОСОБА_6 , висушеній на марлі, виявлений супутній антиген Н.

Згідно з «Висновком експерта № 581» від 07.03.2016р., судово-медичного експерта-імунолога ОСОБА_22 : «Рідка кров гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0.».

В змиві з м/п (об`єкт №1) встановлена наявність крові людини, і виявлені і антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютинином анти-В і супутнім антигеном Н, у тому числі від ОСОБА_23 , за наявності у нього на час того, що сталося тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею; неможливо виключити домішку крові осіб з групою 0, якими є ОСОБА_8 та (або) ОСОБА_12 . Походження крові від ОСОБА_6 виключається.

Відповідно до висновку експерта № 968 від 17.05.2016 р., складеного за результатами судово-медичної імунології (т.4 а.с.196-197), на куртці (об`єкти № 1-3) та парі рукавичок (об`єкти № 4,5) наявність крові не встановлена.

Аналізуючи висновки експертів щодо належності крові, наявної на одязі обвинувачених, колегія суддів вважає, що походження цієї крові є саме від потерпілого ОСОБА_8 , а не від будь-кого з обвинувачених, оскільки не встановлена наявність у обвинувачених тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на час подій.

Стаття 91 КПК України до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відносить подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст.84 КПК).

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011«…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з вказаних доказів, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України, вважає їх допустимими доказами.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Обвинувачений ОСОБА_5 , не визнаючи своєї вини в розбійному нападі, наполягав на тому, що потерпілий ОСОБА_8 зробив постріл, поранивши його в ногу, після чого він на деякий час втратив свідомість, а бійка відбувалась між потерпілим та ОСОБА_12 . Він особисто ОСОБА_8 не бив, речі його він не брав.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не визнаючи своєї вини в розбійному нападі, наполягав на тому, що почувши звук пострілу, він злякався, та сховався за автомобіль «Таврія». Як відбувалась бійка не бачив, лише чув звуки бійки та ще декілька пострілів. Він особисто ОСОБА_8 не бив, деякі речі, які лежалі на асфальті біля потерпілого, він взяв, оскільки вважав, що вони належать ОСОБА_12 .

Такі твердження обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про їхню непричетність до розбійного нападу спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 , яка при перехресному допиті впевнено та чітко пояснила, що потерпілого ОСОБА_8 били четверо осіб - ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та не встановлена в ході досудового слідства особа. При цьому, всі четверо наносили руками та ногами дуже запекло, що на переконання колегії суддів, корелюється зі значною кількістю тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_8 та їх тяжкістю. Крім цього, відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання від 29.02.2016 р. та за участю свідка ОСОБА_15 , вона впізнала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як осіб, які 29.02.2016 р., приблизно о 01 год. 20 хв., били потерпілого ОСОБА_8 , знаходячись біля кафе «Раут» по вул.Чумаченка, буд.7-А в м.Запоріжжі.

Також, свідок ОСОБА_15 пояснила, що всі четверо збирали на асфальті речі ОСОБА_8 , а ОСОБА_12 кричав іншим, щоб вони швидше збирали речі. Її показання підтверджуються показаннями іншого свідка - ОСОБА_13 , який пояснив суду, що вночі, після примусового зупинення автомобіля «Таврія», на передньому пасажирському сидінні він побачив посвідчення працівника міліції з пристебнутим жетоном, мобільний телефон «Самсунг». Крім цього, показання ОСОБА_15 співпадають з протоколом огляду автомобіля «Таврія» від 29.02.2016 р., згідно з яким в салоні автомобіля знаходились наступні речі: мобільний телефон «Samsung SM-G-7102» чорного кольору імеі1: НОМЕР_7 , імеі2: НОМЕР_8 , з сім-картою «UMC» та флеш-картою micro SD 2Gb, з пластиковим чохлом-книжкою чорного кольору, посвідчення НОМЕР_9 від 14.01.2015 р. старшого оперуповноваженого УКР підполковника міліції ОСОБА_8 , в якому також знаходяться банківські картки «ПриватБанк», «Ощадбанк», та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 ; чоловіча куртка «Stalgert» чорного кольору з одним рукавом з елементами пошкодження. У вказаній куртці в зовнішній нагрудній кишені виявлено ключі у кількості 7 штук, відкривачу, печатку № 79, а також паспорт громадянина України та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також, у вказаній кишені виявлено посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_8 (№ НОМЕР_11 ), дозвіл на право збереження та носіння зброї на ім`я ОСОБА_8 , також у зовнішній боковій кишені куртки виявлені чоловічі шкіряні печатки чорного кольору.

Оцінюючи показання обвинувачених щодо обставин нападу та заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 , а саме, що вони не мали умислу на заволодіння майном останнього, тілесні ушкодження потерпілому не спричиняли, а бійка сталась між потерпілим і ОСОБА_12 , кримінальне провадження відносно якого на теперішній час закрито в зв`язку з його смертю, суд вважає їх такими, що не відповідають дійсності та суперечать наявним доказам, показанням потерпілого та свідків, висновку експерта про наявні у потерпілого тілесні ушкодження, на думку суд показання обвинувачених викликані бажанням уникнути відповідальності та є способом захисту.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 р. № 10:

Розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

У пункті 9 цієї постанови зазначено, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Оцінюючи та аналізуючи наявні докази, дослідженні в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку, що вони достовірні, допустимі, доповнюють один одного, не суперечать за змістом свого викладення та безпосередньо вказують на причетність кожного з обвинувачених до вчинення кримінального правопорушення, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, відносно ОСОБА_8 та повністю, поза розумним сумнівом, доводять вину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненому злочині.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст.187 ч.4 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Органом досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ст.345 ч.3 КК України, за наступних обставин.

29 лютого 2016 року, приблизно о 01 год. 30 хв., ОСОБА_12 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знаходячись біля кафе «Раут», розташованого по вул. Чумаченка, буд.7 в м. Запоріжжі, почали провокувати конфлікт з невстановленою в ході досудового слідства особою, а саме чіплятися до неї та висловлюватись в її сторону нецензурною лайкою. Вказані дії побачив потерпілий ОСОБА_8 , підійшовши до вказаних чоловіків та представившись працівником поліції, попросив вищевказаних чоловіків припинити свої протиправні дії. Далі, ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не зважаючи на прохання останнього припинити протиправні дії, та будучи повідомленими про те, що ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу, а саме старшим оперуповноваженим управління карного розшуку головного управління Національної поліції в Запорізькфій області, який діяв відповідно до п.2 ч.4 ст.46 ЗУ «Про національну поліцію», продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на насильство, почали наносити ОСОБА_8 численні удари руками та ногами в область голови, обличчя та тулуба, спричинивши тим самим ОСОБА_8 закритий перелом крила основної кістки справа з переходом по лінії перелому на тіло основної кістки в області зовнішньої стінки правої основної пазухи, закритий багатоскольчатий перелом латеральної, передньої та верхньої правої верхнє щелепової пазухи зі зміщенням кісткових фрагментів і утворенням гемосинуса, закритий двосторонній перелом правої щелепової кістки в області скроневого відростка, крововиливи на білкових оболонках обох очей, які відповідно до висновку експерта №1313 від 11.05.2016 р. в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Дії кожного з обвинувачених кваліфіковані за ч.3 ст.345 КК України як умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу тяжкого тілесного ушкодження в зв`язку з виконанням працівником службових обов`язків.

Диспозицією частини 3 ст.345 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу або його близьким родичам тяжкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Основним безпосереднім об`єктом вказаного злочину є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а додатковим обов`язковим об`єктом психічна та фізична недоторканність працівників правоохоронних органів або їх близьких родичів. Об`єктивна сторона злочину може бути виражена у погрозі знищенням чи пошкодженням майна, вбивством, застосуванні насильства, незалежно від того, чи є погроза дійсною і реальною, а також у заподіянні побоїв, спричиненні тілесних ушкоджень, що пов`язане із виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків.

Суб`єктом цього злочину у вигляді погрози, заподіяння побоїв або легких тілесних ушкоджень може бути осудна особа, яка досягла 16-річного віку, а у вигляді заподіяння середньої тяжкості або тяжких тілесних ушкоджень - 14-річного віку.

Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом.

Відповідно до п.22 Постанови № 2 Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 17.09.2020 р. по справі №286/4163/19, де зазначено, що за змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Як встановлено в судовому засіданні - ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена особа, здійснили напад на ОСОБА_8 29 лютого 2016 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, знаходячись біля кафе «Раут», розташованого по вул.Чумаченка, буд.7. Потерпілий випадково проходив поблизу нападників у неробочий час, не знаходився при виконанні своїх службових обов`язків, був одягнутий у цивільний одяг, перебував у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що перейшов вулицю Чумаченко та наблизився до ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , які били людину, що лежала на землі. Він крикнув нападникам «Стояти! Міліція! Що ви робите?». Показання потерпілого в цій частині узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що почула дуже голосні крики жінки та гучний звук, схожий або на постріл, або на сильний удар по тілу людини. Навпроти кафе на дорозі стояв автомобіль «Таврія» білого кольору, біля цієї машини вона побачила чотирьох чоловіків - ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ще одного, ім`я якого їй невідомо. Через дорогу переходив чоловік високого зросту, на вигляд 35-40 років, який кричав цим хлопцям «Стояти! Міліція!». ОСОБА_12 та ОСОБА_5 пішли назустріч цьому чоловіку, хтось з цих хлопців у відповідь сказав чоловіку: «Не треба діставати це з кишені».

Незважаючи на те, що у ОСОБА_8 при собі було посвідчення НОМЕР_9 від 14.01.2015 р. старшого оперуповноваженого УКР, підполковника міліції, вказане посвідчення він нападникам не демонстрував, був одягнутий у цивільний одяг, а тому останні не могли ідентифікувати його як працівника правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, лише за окриком «Стояти! Міліція!». Про те, що потерпілий є співробітником правоохоронного органу, обвинуваченим достеменно стало відомо після заволодіння його майном, а саме службовим посвідченням.

Інших доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_5 і ОСОБА_6 умислу на заподіяння працівнику правоохоронного органу - підполковнику міліції ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження в зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, шляхом нанесення не менше ніж чотирьох ударів руками та ногами в область голови та тулубу, стороною обвинувачення суду не надано. Показаннями свідків, самого потерпілого та іншими доказами ці обставини також не доведені.

Відповідно до ч.1 ст.337 КК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Частиною 3 цієї статті передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Прокурором за наслідками судового розгляду в порядку ст.338 КПК України обвинувачення не було змінено.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожний має право на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, на підставі яких можуть бути зроблені обвинувальні висновки. Якщо ж це результат тлумачення сумнівів на користь особи, то такі припущення можуть і повинні бути використані тими, хто веде процес, для формулювання висновків у справі.

На користь особи тлумачаться всі сумніви щодо доведеності її вини, якщо ці сумніви не можна усунути. Непереборними сумніви визнаються в тих випадках, коли зібрані в кримінальному провадженні докази не дозволяють зробити однозначний висновок про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, а передбачені законом засоби і способи збирання доказів вичерпані. У цьому випадку недоведена винуватість рівнозначна доведеній невинуватості.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 Рішення «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року, заява №387/03). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 Рішення «Вєренцов проти України» від 11.07.2013 року заява №20372/11).

Крім того, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» судам вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, оцінивши в сукупності надані стороною обвинувачення докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з огляду на відсутність суб`єктивної та об`єктивної сторони інкриміновано кожному з обвинувачених злочину, передбаченого ч.3 ст.345 КК України, колегія суддів вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів вважає необхідним ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю, що в діяннях обвинувачених є склад кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винних, поведінку до вчинення кримінального правопорушення та після його вчинення, обставини, що обтяжують покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, а також дані, що характеризують особу винного, який неодноразово судимий за скоєння умисних, у тому числі і корисливих злочинів. На обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває. Має на утримані малолітнього сина ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання, передбачена ст.67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги, крім даних про особу винного та обставин, що обтяжують покарання, форму вини, мотиви вчинення злочину, тяжкість наслідків, а також з врахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, що у сукупності на думку суду дає підстави вважати, що виправлення ОСОБА_5 не можливе без ізоляції його від суспільства, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статі обвинувачення у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Дане покарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_5 нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України суд не знаходить.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, а також дані, що характеризують особу винного. На обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують, або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Приймаючи до уваги, крім даних про особу винного, форму вини, мотиви вчинення злочину, тяжкість наслідків, а також з врахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, що у сукупності на думку суду дає підстави вважати, що виправлення ОСОБА_6 не можливе без ізоляції його від суспільства, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статі обвинувачення у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Дане покарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_6 нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України суд не знаходить.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинувачених завданої злочином матеріальної шкоди, з урахуванням повернутого майна, в сумі 5000 гривень та моральної шкоди в розмірі 80000 гривень.

Вирішуючи заявлений позов, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ч.1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В обґрунтування підстав та розміру моральної шкоди потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що внаслідок скоєного відносно нього злочину він поніс немайнові втрати, спричиненні моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкій настрій, порушення сну,неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість реакції замикання; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. В момент скоєння відносно нього злочину він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя. В зв`язку з чим моральну шкоду оцінює в сумі 80000 гривень.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (справи «Савула проти України» № 12868/05 від 10.12.2009 р., «Войтенко проти України» № 18966 від 29.06.2004 р.) достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права особи (справедлива сатисфакція потерпілій стороні).

Частина 1 ст.1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

В обґрунтування розміру спричиненої потерпілому моральної шкоди, останній посилається на те, що в результаті протиправних дій обвинувачених він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя, порушився звичайний уклад його життя.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вимоги потерпілого ОСОБА_8 , які він оцінює в 85000 гривень, законними та обґрунтованими та вважає за необхідне стягнути вказану суму солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Речові докази по справі відповідно до вимог ст.100 КПК України:

- викрадене майно, передане на відповідальне зберігання ОСОБА_25 (т.3 а.с.214-216, 218), слід залишити потерпілому за належністю;

- особисті речі ОСОБА_5 : куртку, светр, джинси, пару туфель, які передані на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643 (т.3 а.с.214-216, 217), слід повернути ОСОБА_5 ;

- особисті речі ОСОБА_6 : куртку, кофту, джинси, пару кросівок, які передані на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643 (т.3 а.с.214-216, 217), слід повернути ОСОБА_6 ;

- особисті речі ОСОБА_12 : куртку, пару туфель, брюки, труси, шкарпетки, футболку, які передані на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643 (т.3 а.с.214-216, 217), слід знищити;

- паперовий конверт, в який упаковані змиви з місця події, зразки крові ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який переданий на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643 (т.3 а.с.214-216, 217), слід знищити;

- паперовий конверт, в який упаковані змиви з місця події, зразки крові ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який переданий на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643 (т.3 а.с.214-216, 217), слід знищити;

- особисті речі потерпілого ОСОБА_8 : куртку, пару рукавиць, які передані на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643 (т.3 а.с.214-216, 217), слід повернути ОСОБА_8 ;

- чоловічу сумку, технічний паспорт на автомобіль ЗАЗ-1102, д.н.з. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_16 , поліс обов`язкового страхування на автомобіль, ключі від автомобіля «Таврія» в кількості 3 штук, які передані на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643 (т.3 а.с.214-216, 217), слід повернути ОСОБА_16 ;

- автомобіль ЗАЗ-1102 у кузові білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_13 , номер кузова НОМЕР_4 , який залишений на зберігання на майданчику для зберігання транспортних засобів Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області (т.3 а.с.214-216), слід повернути ОСОБА_16 ;

- жіночу сумку та упаковку ліків, передані на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643 (т.3 а.с.214-216, 217), слід повернути власниці за належністю;

- гільзи у кількості 6 штук, які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області відповідно до постанови слідчого від 01.03.2016 р.(т.3 а.с.214-216), слід знищити.

По справі є судові витрати за проведення експертиз. Враховуючи, що суду не надано розрахунку в частині витратних матеріалів, суд позбавлений можливості визначити розмір судових витрат, що підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки оплата праці експерта здійснюється за рахунок державного бюджету.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14.03.2016 р. (т.3 а.с.222-223) накладено арешт на автомобіль ЗАЗ-1102 у кузові білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_13 , номер кузова НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає: АДРЕСА_6 . Під час судового розгляду встановлено, що зазначений автомобіль перебував у користуванні ОСОБА_12 , кримінальне провадження відносно якого ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2021 р. (т.3 а.с.173-174) закрито в зв`язку зі смертю останнього. Крім того, власник зазначеного транспортного засобу - ОСОБА_16 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на майно (т.3 а.с.67-68).

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, а також, що автомобіль визнаний речовим доказом та його доля вирішена в порядку ст.100 КПК України, колегія суддів вважає необхідним скасувати арешт на автомобіль ЗАЗ-1102, який належить ОСОБА_16 .

Відповідно до протоколу затримання від 29.02.2016 р. (т.3 а.с.245-247) ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України 29.02.2016 р. о 06 год. 35 хв.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02.03.2016 р. відносно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою колегії суддів Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2018 р. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 змінений на цілодобовий домашній арешт, обвинувачений звільнений з-під варти в залі суду, строк дії ухвали сплинув 15 липня 2018 р., клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або обрання іншого запобіжного заходу не надходили.

Колегія суддів вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

В строк відбутого покарання ОСОБА_6 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 02.03.2016 р. по 15.05.2018 р.

Відповідно до протоколу затримання від 29.02.2016 р. (т.3 а.с.248-250) ОСОБА_5 затриманий в порядку ст.208 КПК України 29.02.2016 р. о 06 год. 35 хв.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02.03.2016 р. відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою колегії суддів Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2018 р. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно змінений на цілодобовий домашній арешт, обвинувачений звільнений з-під варти в залі суду, строк дії ухвали сплинув 15 липня 2018 р., клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або обрання іншого запобіжного заходу не надходили.

Колегія суддів вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

В строк відбутого покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 02.03.2016 р. по 15.05.2018 р.

Вирішуючи питання про зарахування кожному з обвинувачених в строк відбутого покарання строку попереднього ув`язнення, суд враховує наступне.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Якщо особа вчинила злочин у період до 23 грудня 2015 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК Ук-раїни в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р., яким передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в розумінні ч.1 ст.5 КК України є зворотною дією закону, який «іншим чином поліпшує становище особи».

У тому разі, коли особа вчинила злочин у період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню також підлягають положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р., однак, в такому випадку це вже буде прямою дією закону в часі.

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р. в силу як зворотної так і прямої дії закону в часі.

Частина 2 ст.5 КК України визначає, що Закон про кримінальну відповідальність, який встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

У той же час, Законом України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину 5 ст.72 КК України викладено у наступній редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Таким чином, Закон України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року погіршує становище осіб, а тому не має зворотної дії у часі, тобто він не може поширюватися на факти й відносини, що виникли до його прийняття.

У випадку, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, то застосування Закону України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року буде неправильним, оскільки зворотна дія цього Закону як такого, що «іншим чином погіршує становище особи» в розумінні ч.2 ст.5 КК України не допускається, і в такому разі, під час зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання, застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що кожному з обвинувачених в строк відбутого покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з

02.03.2016 р. по 15.05.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 02.03.2016 р. по 15.05.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в строк відбутого покарання.

Визнати ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.345 КК України, та виправдати його на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю, що в його діяннях є склад кримінального правопорушення.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 02.03.2016 р. по 15.05.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в строк відбутого покарання.

Визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.345 КК України, та виправдати його на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю, що в його діяннях є склад кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ОСОБА_8 завдану злочином шкоду в сумі 85000 гривень.

Речові докази відповідно до ст.100 КПК України:

- викрадене майно, передане на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , - залишити потерпілому за належністю;

- особисті речі ОСОБА_5 : куртку, светр, джинси, пару туфель, які передані на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643, - повернути ОСОБА_5 ;

- особисті речі ОСОБА_6 : куртку, кофту, джинси, пару кросівок, які передані на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643, - повернути ОСОБА_6 ;

- особисті речі ОСОБА_12 : куртку, пару туфель, брюки, труси, шкарпетки, футболку, які передані на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643, - знищити;

- паперовий конверт, в який упаковані змиви з місця події, зразки крові ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який переданий на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643, - знищити;

- паперовий конверт, в який упаковані змиви з місця події, зразки крові ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який переданий на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643, - знищити;

- особисті речі потерпілого ОСОБА_8 : куртку, пару рукавиць, які передані на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643, - повернути ОСОБА_8 ;

- чоловічу сумку, технічний паспорт на автомобіль ЗАЗ-1102, д.н.з. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_16 , поліс обов`язкового страхування на автомобіль, ключі від автомобіля «Таврія» в кількості 3 штук, які передані на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643, - повернути ОСОБА_16 ;

- автомобіль ЗАЗ-1102 у кузові білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_13 , номер кузова НОМЕР_4 , який залишений на зберігання на майданчику для зберігання транспортних засобів Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, - повернути ОСОБА_16 ;

- жіночу сумку та упаковку ліків, передані на відповідальне зберігання до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією 5703 від 29.02.2016 р., номер книги обліку 3643, - повернути власниці за належністю;

- гільзи у кількості 6 штук, які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області відповідно до постанови слідчого від 01.03.2016 р., - знищити.

Скасувати арешт на автомобіль ЗАЗ-1102 у кузові білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_13 , номер кузова НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає: АДРЕСА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14 березня 2016 року.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2