Справа № 199/628/24
УХВАЛА

іменем України

2024 року лютого місяця 12 дня м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про примусове відібрання біологічних зразків по кримінальному провадженню №0000114 від 23.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про примусове відібрання біологічних зразків по кримінальному провадженню №0000114 від 23.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 23.01.2024, приблизно о 17:30 годині, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Бджілки, буд. 1, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах воєнного стану, відкрито заволодів мобільним телефоном марки Xiaomi 12 Lite Lite Pink 6GBRAM 128GBROM, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим спричинив останній матеріальній збиток (ЄО №1779).

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

23.01.2024 даний факт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за №0000114 правова кваліфікація ч. 4 ст. 186 КК України.

24.01.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні судово-медичних експертиз з метою встановлення наявності крові на об`єктах, вилучених у ході проведення огляду місця події, що визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, які можуть слугувати доказами для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, на біологічних зразках підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, для належного та повного проведення даного експертного дослідження необхідні біологічні взірці букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.01.2024 підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_6 пред`явлено постанову прокурора про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 25.01.2024, утім ОСОБА_4 під час ознайомлення із постановою відмовився, в присутності свого захисника, добровільно надати біологічні зразки, у зв`язку з чим слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, слідчим надано заяву про розгляд клопотання за її відсутності, просила задовольнити клопотання в повному обсязі.

Підозрюваного ОСОБА_4 у судове засідання доставлено не було.

Захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

На підставі викладеного, слідчий суддя ухвалив про судовий розгляд вказаного клопотання в порядку, передбаченому статтями 160-166 КПК України, зокрема ч. 4 ст. 163 КПК України, якою встановлено що неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Перевіривши доводи, викладені у клопотанні, перевіривши додані матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

За змістом ч. 3 ст. 245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

У відповідності до п. 3 ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», в редакції, яка набрала чинності з 06.02.2023, відбір біологічного матеріалу в осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 5 цього Закону, якщо під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні не була призначена експертиза з метою встановлення генетичних ознак особи, якій повідомлено про підозру, здійснюється у порядку, визначеному цим Законом.

З наданих матеріалів убачається, що відібрання біологічних зразків необхідне для проведення судово-медичних експертиз, з метою ідентифікації відповідних слідів на речових доказах, виявлених органом досудового розслідування під час проведення слідчих дій, та встановлення їх належності підозрюваному ОСОБА_4 .

Утім, згідно заяви від 25.01.2024 ОСОБА_4 відмовився від надання біологічних зразків, а саме букального епітелію в добровільному порядку.

Частиною 4 ст. 132 КПК України встановлено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте й сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Крім того, за практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканність особи охоплюється поняттям "приватне життя", що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі "X та Y проти Нідерландів") і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

ЄСПЛ допускає можливість здійснення примусового отримання зразків для дослідження, водночас регламентуючи чіткі умови та порядок здійснення такого втручання, наголошуючи, що отримання біологічних зразків можна проводити тільки за розпорядженням уповноваженої на це посадової особи, його може робити тільки акредитований лікар.

Також на момент розгляду клопотання про примусове відібрання біологічних зразків, слідчий суддя з огляду на практику ЄСПЛ зобов`язаний переконатись, що така маніпуляція буде безпечною для життя та здоров`я особи. На це наголошено і в рішенні ЄСПЛ у справі "Яллог проти Німеччини", в якому зазначається про необхідність проведення медичного обстеження до моменту примусового відібрання зразків для проведення експертизи. Виключно за таких умов, отримання біологічних зразків, що потребує порушення анатомічної цілісності тканини організму чи різного роду медичних маніпуляцій може бути визнано виправданим в розумінні практики ЄСПЛ.

У контексті збирання доказів у рамках кримінального провадження, узяття зразків букального епітелію в підозрюваного становить обов`язкову медичну процедуру, котра, хоч і є малозначною, все ж має вважатися втручанням у право на приватне життя (рішення у справах "Jalloh v. Germany", п. 70; "Schmidt v. Germany"). Проте Європейська конвенція з прав людини не забороняє застосування таких процедур задля здобуття доказів про причетність до скоєння злочину. Коли аналіз було взято не в правопорушника, а у свідка, ОСОБА_2 вирішив, що застосування таких медичних процедур, зокрема щодо неповнолітньої особи, також a priori не є забороненим задля здобуття доказів скоєння злочину (п. 32). У цій справі ЄСПЛ зауважив, що право не свідчити проти чоловіка/дружини, на відміну від надання усних свідчень, не поширюється на збір матеріальних доказів, таких як клітинний матеріал (п. 35). Отже, коли взяття цього зразка було необхідним для розслідування злочину, Суд визнав згаданий захід пропорційним (п. 41).

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини "Саундерс проти Великої Британії" від 17 грудня 1996 року: право не свідчити проти самого себе це в першу чергу право обвинуваченого зберігати мовчання. Як прийнято вважати в правових системах держав учасників Конвенції і в інших країнах, дане право не поширюється на використання в кримінальному процесі матеріалів, які можуть бути отримані від обвинуваченого незалежно від його волі примусово якось: вилучення по розпорядженню документів, отримання зразків крові, сечі і шкірного покриву для проведення аналізу ДНК".

На підставі вищевикладеного, а також з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення, як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, для встановлення ролі підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що ОСОБА_4 24.01.2024 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень - слідчий суддя приходить до висновку, що для цього достатньо відібрати зразки букального епітелію у підозрюваного, що в свою чергу не потребує порушення анатомічної цілісності тканин організму.

Зважаючи на наявність підстав для відібрання в підозрюваного біологічних зразків та небажання останнього надати їх добровільно, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що примусове відібрання біологічних зразків виправдує такий ступінь втручання у особисті права особи з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 159, 163-166 КПК України,суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про примусове відібрання біологічних зразків по кримінальному провадженню №0000114 від 23.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - задовольнити.

Надати слідчому СВ ВП №1 ДРУР ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 дозвіл на примусове відібрання біологічного матеріалу для проведення експертизи, а саме зразки букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали один місяць з дня її постановлення.

Відібрання зразків проводити з дотриманням вимог ст. ст. 241, 245 КПК України із залученням відповідних спеціалістів та/або експертів.

Згідно ч. 1 ст. 166 КПК України, у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1

12.02.2024