Справа № 496/8571/23
Провадження № 1-кс/496/2756/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000522 від 09.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду з вказаним вище клопотанням. При цьому посилається на те, що 08.12.2023 до 44 Одеського РУП №2 надійшло телефоне повідомлення зі спец-лінії 102 про те, що 08.12.2023 о 11:19 за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки», громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою безперешкодного перетину державного кордону працівникам СБУ пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 19.07.2023 та довідку ВЛК № 25/2/90 від 19.07.2023 видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на власне ім`я з явними ознаками підробки. (ЄО-19365). 08.12.2023 року у період часу з 13:58 по 14:05 за адресою Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 КМ траси Одеса- Рені, проведено огляд місця події, під час якого викрито громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біля якого виявлено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного номер НОМЕР_1 від 19.07.2023 та довідку ВЛК номер № 162/2/73 від 19.07.2023, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були вилучені та упаковані до експертного сейф-пакету №ЕХР 0203160. 09.12.2023 постановою дізнавача сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області рядового поліції ОСОБА_3 вказані вище речі, вилучені у ході огляду місця події, визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження. 09.12.2023 року у якості свідка допитано працівника СБУ, який Пояснив, що під час перевірки документів громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з метою перетину державного кордону України пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на його ім`я було встановлено, що вказані документи мають ознаки підробки. А саме, зроблено телефонний дзвінок на чергову частину ТЦК та у телефонному режимі отримана відповідь, що вказані документи не видавалися. Окрім того, при огляді наданих документів встановлено, що друк здійснений поверх печатки, а підписи в графах ідентичні. Вилучене майно необхідне органу досудового розслідування з метою подальшого призначення у кримінальному провадженні судової експертизи, у зв`язку із чим старший слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

В судове засідання дізнавач та прокурор не з`явилися, але міститься клопотання про розгляд справи у відсутність дізнавача та прокурора. Їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, але надав до суду письмове клопотання, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки воно не ґрунтується на вимогах закону та зобов`язати слідчого, дізнавача, прокурора повернути ОСОБА_4 тимчасове посвідчення НОМЕР_1 від 19.07.2023 року та довідку військово-лікарської комісії від 19.07.2023 року. Також просив розгляд судового засідання провести без участі адвоката та без участі ОСОБА_4 .

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється, згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з постанови дізнавача від 09.12.2023 року про визнання речовими доказами та долучення до матеріалів кримінального провадження, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_4 видане ІНФОРМАЦІЯ_2 номер НОМЕР_1 від 19.07.2023 року, довідку ВЛК на ім`я ОСОБА_4 вилучені в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 км траси Одеса-Рені.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Разом з тим, жодних доказів або обґрунтувань того, що вилучене майно (документи), а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_4 видане ІНФОРМАЦІЯ_2 номер НОМЕР_1 від 19.07.2023 року, довідку ВЛК на ім`я ОСОБА_4 є з явними ознаками підробки, а отже мають ознаки речових доказів, органом досудового слідства не надано і в клопотанні не зазначено.

Фактично єдиний доказ, який міститься в матеріалах кримінального провадження це протокол допиту працівника служби безпеки України ОСОБА_6 .

Слідчий суддя звертає увагу на те, що даний допит свідка, який є працівником правоохоронних органів, не може слугувати доказом в даному кримінальному провадженні, оскільки здійснений неуповноваженою на те посадовою особою, а саме співробітником служби безпеки України, який не є дізнавачем в даному кримінальному провадженні, та містить суб`єктивні твердження свідка, який не є спеціалістом або експертом, тобто є безпідставними припущеннями.

На думку слідчого судді, дізнавач з незрозумілих підстав вирішив, що вилучені документи мають ознаки речових доказів, оскільки жодних ознак, а ні в постанові про визнання речових доказів, а ні в клопотанні про накладення арешту дізнавачем не наведені.

Крім того, захисником до матеріалів справи надано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 №6999 ввід 19.12.2023 року, про те, що підтвердити чи спростувати інформацію щодо видачі ОСОБА_4 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 19.07.2023 року та довідку ВЛК №25/290 від 19.07.2023 року немає можливості.

Вказана відповідь спростовує твердження викладені у клопотанні дізнавача щодо підтвердження підробки.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Для звернення із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, встановлено зобов`язуючі процесуальні строки, тобто ті, які встановлюють обов`язок учасників кримінального провадження приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії у встановлений проміжок часу.

З матеріалів долучених до клопотання вбачається, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 номер МА 006776/2 від 19.07.2023, довідку ВЛК на ім`я ОСОБА_4 , було вилучено 08.12.2023 року в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 КМ траси Одеса-Рені, та зареєстровано Одеським РУП №2 ГУНП в Одеській області 11.12.2023 року.

В той час з клопотанням про арешт майна дізнавач звернувся до суду лише 14.12.2023 року.

Таким чином, дізнавачем було пропущено строк звернення до суду з даним клопотанням про арешт майна. Питання щодо поновлення пропущеного строку в клопотанні не ставиться. Крім того, слідчий суддя вважає, що дізнавачем не доведено необхідності накладення арешту на вилучене майно та не доведено наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. Отже, в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Повернути вилучене майно власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 22.12.2023 року.