ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/256/24 Справа № 197/989/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на вирок Широківського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000628 за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч.ч.1,2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Широківського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяне Широківського району Дніпропетровської області, ІПН: НОМЕР_1 , громадянина України, який має неповну середню освіту, 03 неповнолітніх дітей, неодруженого, непрацюючого, прож.: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у відповідності до ч. 1ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді двох років обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років чотирьох місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді двох років чотирьох місяців позбавлення волі. Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , не будучи зареєстрованим у встановленому законом порядку як фізична особа-підприємець, з метою отримання незаконного прибутку шляхом обману майбутніх замовників послуг та продукції, в лютому місяці 2018 року орендував у директора КВКП «Побут» ОСОБА_9 два приміщення розташованих на першому поверсі, будинку побуту, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Перше приміщення ОСОБА_6 обладнав у якості офісу, де знаходився персональний комп`ютер, фотокартки та журнали з зразками продукції, у вигляді виробів з металу, а також пам`ятників. Друге приміщення обладнав у якості виставкового залу та водночас, складського приміщення.

Далі, в лютому місяця 2018 року без встановленого законом порядку, влаштував на роботу до вказаного офісу приймальника замовлень, в чиї обов`язки входило прийняття замовлень від клієнтів, отримання передоплати по замовленню та передача отриманих грошових коштів ОСОБА_6 . Приймальникові замовлень не були відомі злочинні наміри ОСОБА_6 .

При цьому, у ОСОБА_6 не було наміру на виконання отриманих замовлень. Метою слугувало заволодіння грошовими коштами замовників шляхом обману, переданих в якості передоплати та звернення їх на свою користь.

Продовжуючи свій злочинний намір спрямований на введення замовників в оману та заволодіння їх грошовими коштами, ОСОБА_6 передав приймальнику замовлень мокру печатку з відтиском «Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 », яка не була чинною, так як 13.01.2012 підприємницька діяльність останнього припинена. Відтиск вказаної печатки ставився на товарних накладних що виписувались замовнику.

Таким чином, вчинивши всі дії, які вважав необхідними для обману замовників (клієнтів) та заволодіння їх грошовими коштами ОСОБА_6 вчинив наступне:

27.07.2018 близько 09.00 годин до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернулась потерпіла ОСОБА_10 , яка замовила у приймальника замовлень ОСОБА_11 пам`ятник, розмірами 100х50х6 см, на два фото, з надгробком до нього, для покійної матері ОСОБА_12 та батька ОСОБА_13 вартістю 7355 грн.

Після цього, перебуваючи в вказаному офісному приміщенні сплатила приймальнику замовлень ОСОБА_11 повну вартість замовлення в розмірі 7355 грн, яка в свою чергу заповнила 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передала її замовнику. Термін виконання замовлення становив три місяці.

Цього ж дня, приймальник замовлень ОСОБА_11 , якій не було відомо про дійсні наміри та протиправність дій ОСОБА_6 , передала останньому отриману плату в розмірі 7355 грн.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином, діючи умисно, переслідуючи мету власного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 в розмірі 7355 грн, які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій майновий збиток на вказану суму.

10.09.2018 близько 10.00 годин до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся потерпілий ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який замовив у ОСОБА_6 паркан та ворота, що необхідно було виготовити та встановити за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю, з урахуванням встановлення, 20000 грн.

Після цього, перебуваючи в вказаному офісному приміщенні сплатив ОСОБА_6 передоплату по замовленні в розмірі 14000 грн, який в свою чергу заповнив 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передав її замовнику. Термін виконання замовлення становив три тижні з дати замовлення.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином, діючи повторно, умисно, переслідуючи мету власного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_14 в розмірі 14000 грн, які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майновий збиток на вказану суму.

08.10.2018 близько 10.00 годин до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся потерпілий ОСОБА_15 , який замовив у приймальника замовлень ОСОБА_11 пам`ятник з граніту розмірами 80х40х6 см, з написом « ОСОБА_16 » та надгробну плиту до нього, загальною вартістю 3762 грн.

Після цього перебуваючи в вказаному офісному приміщенні сплатив приймальнику замовлень ОСОБА_11 передоплату в розмірі 1900 грн, яка в свою чергу заповнила 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передала її замовнику. Термін виконання замовлення становив три місяці.

Цього ж дня, приймальник замовлень ОСОБА_11 , якій не було відомо про дійсні наміри та протиправність дій ОСОБА_6 , передала останньому отриманий завдаток в розмірі 1900 грн.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином діючи повторно, умисно, шляхом обману, переслідуючи мету власного збагачення заволодів грошовими коштами ОСОБА_15 в розмірі 1900 грн, які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майновий збиток на вказану суму.

08.10.2018 близько 14.00 годин до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся потерпілий ОСОБА_17 , який замовив у приймальника замовлень ОСОБА_11 металеву огорожу розмірами 2,6 х 6,5 метри, вартість якої разом з фарбуванням та демонтажем старої становила 15813 грн. Після чого замовив тротуарну плитку вартість якої разом з її укладкою та доставкою та демонтажем старої плитки становила 11450 грн.

Після цього, перебуваючи в вказаному офісному приміщенні, за декілька разів, сплатив приймальнику замовлень ОСОБА_11 повну вартість замовлення в розмірі 27263 грн, яка в свою чергу заповнила 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передала її замовнику. Термін виконання замовлення становив три місяці.

Після отримання грошових коштів, приймальник замовлень ОСОБА_11 , якій не було відомо про дійсні наміри та протиправність дій ОСОБА_6 , передала останньому отриману плату в розмірі 27263 грн.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином, діючи повторно, умисно, переслідуючи мету власного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_17 в розмірі 27263 грн., які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майновий збиток на вказану суму.

В 20-х числах серпня місяця 2018 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернулась потерпіла ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка замовила у приймальника замовлень ОСОБА_11 пам`ятник батькові ОСОБА_19 , 25.10.1932-28.06.2015 роки життя, розмірами 120х60х8 см. чорного кольору, з зображенням двох гвоздичок та голубу з надгробком, загальною вартістю 7083 грн.

Після цього, перебуваючи в вказаному офісному приміщенні сплатив приймальнику замовлень ОСОБА_11 передоплату по замовленні в розмірі 3600 грн., яка в свою чергу заповнила 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передала її замовнику. Термін виконання замовлення становив три місяці.

Цього ж дня, приймальник замовлень, якому не було відомо про дійсні наміри та протиправність дій ОСОБА_6 , передала останньому отриману плату в розмірі 3600 грн.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином, діючи повторно, умисно, переслідуючи мету власного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_18 в розмірі 3600 грн., які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майновий збиток на вказану суму.

09.10.2018 близько 11.00 годин до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернулась потерпіла ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка замовила у приймальника замовлень пам`ятник розмірами 100х50х6 см., з надгробком, з зображенням хвилі, гвоздики, з трьома окремими вазами, з словами « ОСОБА_21 , 08.09.1937-08.04-2018», вартість якого з врахуванням доставки та встановлення становила 10121 грн. Крім цього замовила стиковочні плити вартістю, з урахування доставки та встановлення, 12160 грн.

Після цього, перебуваючи в вказаному офісному приміщенні сплатила приймальнику замовлень ОСОБА_11 передоплату по замовленні в розмірі 3000 грн, яка в свою чергу заповнила 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передала її замовнику. Термін виконання замовлення становив три місяці.

Цього ж дня, приймальник замовлень ОСОБА_11 , якій не було відомо про дійсні наміри та протиправність дій ОСОБА_6 , передала останньому отриману плату в розмірі 3000 грн.

11.10.2018 близько 15.00 годин, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння шляхом обману грошима ОСОБА_20 , ОСОБА_6 приїхав до потерпілої за місцем її мешкання, а саме до кв. АДРЕСА_4 , де шляхом надання недостовірної інформації, щодо ступеню виконання її замовлення, начебто у зв`язку з недостатністю раніше сплачених грошових коштів для закупівлі необхідних матеріалів, отримав він потерпілої грошові кошти в розмірі 10000 грн.

Після чого, під схожим приводом, 24.10.2018 шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_20 в розмірі 7000 грн.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином, діючи повторно, умисно, переслідуючи мету власного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_20 в розмірі 20000 грн, які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майновий збиток на вказану суму.

10.10.2018 близько 11.00 годин до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернулась потерпіла ОСОБА_22 , яка замовила у приймальника замовлень ОСОБА_11 пам`ятник з верхів`ям у вигляді хреста чорного кольору, з написом « ОСОБА_23 , 15.07.1930-17.01.2017» вартістю 6200 грн, та монтаж з доставкою, вартістю 1300 грн.

Після цього, перебуваючи в вказаному офісному приміщенні сплатила приймальнику замовлень ОСОБА_11 передоплату по замовленні в розмірі 3100 грн, яка в свою чергу заповнила 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передала її замовнику. Термін виконання замовлення становив три місяці.

Цього ж дня, приймальник замовлень ОСОБА_11 , якій не було відомо про дійсні наміри та протиправність дій ОСОБА_6 , передала останньому отриману плату в розмірі 3100 грн.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином, діючи повторно, умисно, переслідуючи мету власного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_22 в розмірі 3100 грн, які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майновий збиток на вказану суму.

19.10.2018 близько 10.00 годин до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся потерпілий ОСОБА_24 , який замовив у приймальника замовлень ОСОБА_11 пам`ятник розмірами 100х50х8 см, з граніту, верхня частина пам`ятника виготовлена у вигляді хвилі, з зображенням квітів, та словами «Зима ОСОБА_25 18.08.1944-06.01.2015», з надгробком, загальною вартістю 5900 грн. Вартість встановлення пам`ятника становила 1200 грн, його доставка 340 грн.

Після цього, перебуваючи в вказаному офісному приміщенні сплати приймальнику замовлень ОСОБА_11 передоплату по замовленні в розмірі 4000 грн, яка в свою чергу заповнила 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передала її замовнику. Термін виконання замовлення становив три місяці.

Цього ж дня, приймальник замовлень ОСОБА_11 , якій не було відомо про дійсні наміри та протиправність дій ОСОБА_6 , передала останньому отриману плату в розмірі 4000 грн.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином, діючи повторно, умисно, переслідуючи мету власного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_24 в розмірі 4000 грн., які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майновий збиток на вказану суму.

В 20-х числах листопада місяця 2018 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернулась потерпіла ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка замовила у приймальника замовлень ОСОБА_11 пам`ятник чорного кольору розмірами 80х40х6 см зі словами « ОСОБА_27 , 17.08.1933-07.10.2018» з надгробком, та двома гранітними кришками у вигляді хвилі, хрест гранітний сірого кольору 80х30 см. з тумбою для фіксації хреста, загальною вартістю 9276 грн.

Після цього, перебуваючи в вказаному офісному приміщенні сплатила приймальнику замовлень ОСОБА_11 передоплату по замовленні в розмірі 4000 грн., яка в свою чергу заповнила 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передала її замовнику. Термін виконання замовлення становив три місяці.

Цього ж дня, приймальник замовлень ОСОБА_11 , якій не було відомо про дійсні наміри та протиправність дій ОСОБА_6 , передала останньому отриману плату в розмірі 4000 грн.

24.01.2019 близько 10.00 годин ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_26 шляхом обману, впевнивши останню в тому, що її замовлення майже виконано, отримав від ОСОБА_26 грошові кошти в сумі 3000 грн., після чого в 20-х числах лютого 2019 року близько 12.00 годин, точної дати досудовим слідством не встановлено, шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілої в сумі 2000 грн.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином, діючи повторно, умисно, переслідуючи мету власного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_26 в розмірі 9000 грн, які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майновий збиток на вказану суму.

13.02.2019 близько 10.00 годин до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернулась потерпіла ОСОБА_28 , яка замовила у приймальника замовлень ОСОБА_29 пам`ятник розмірами 100х50х5 см. та надгробник до нього розмірами 1х0,40х0,03 м., з зображенням ікони божей матері, хрестиком, свічки, з написом « ОСОБА_30 , 14.03.1948 01.05.2018 года,», вартістю 9048 грн. Також замовила тротуарну плитку для укладки біля могили, вартістю 9792 грн.

Після цього, перебуваючи в вказаному офісному приміщенні сплатила приймальнику замовлень ОСОБА_29 повну вартість замовлення в розмірі 14130 грн, яка в свою чергу заповнила 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передала її замовнику. Термін виконання замовлення становив три місяці.

Цього ж дня, приймальник замовлень ОСОБА_29 , якій не було відомо про дійсні наміри та протиправність дій ОСОБА_6 , передала останньому отриману плату в розмірі 14130 грн.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином, діючи повторно, умисно, переслідуючи мету власного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_28 в розмірі 14130 грн, які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майновий збиток на вказану суму.

12.02.2019 близько 16.00 годин до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся потерпіла ОСОБА_31 , яка замовила у приймальника замовлень ОСОБА_32 пам`ятник, розмірами 60х40х5 см, на два фото, з двома надгробками, з зображенням слів « ОСОБА_33 , 16.09.1940 16.04.2016; ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_6 26.04.1987; Помним, любим, скорбим, родные», загальною вартістю 5062 грн.

Після цього, перебуваючи в вказаному офісному приміщенні сплатила приймальнику замовлень ОСОБА_32 передоплату по замовленні в розмірі 2605 грн, яка в свою чергу заповнила 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передала її замовнику. Термін виконання замовлення становив три місяці.

Після цього, 13.02.2019 близько 09.00 год доплатила приймальнику замовлень ОСОБА_32 грошові кошти в розмірі 600 грн.

Цього ж дня, приймальник замовлень ОСОБА_32 , якій не було відомо про дійсні наміри та протиправність дій ОСОБА_6 , передала останьому отриману плату в розмірі 3205 грн.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином, діючи повторно, умисно, переслідуючи мету власного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_35 в розмірі 3205 грн, які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майновий збиток на вказану суму.

26.02.2019 близько 10.00 годин до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернулась потерпіла ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка замовила у ОСОБА_6 металеві двері розмірами 1 х 2 метри, коричневого кольору, з внутрішньою обшивкою у вигляді МДФ панелі «горіх», з вуличної сторони узорами у вигляді привареної арматури (фільонка №3), з доставкою загальною вартістю 7800 грн.

Після цього, перебуваючи в вказаному офісному приміщенні сплатила ОСОБА_6 передоплату по замовленні в розмірі 2300 грн, який в свою чергу заповнив 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передала її замовнику. Термін виконання замовлення становив до 05.03.2019.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином, діючи повторно, умисно, переслідуючи мету власного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_37 в розмірі 2300 грн, які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майновий збиток на вказану суму.

05.03.2019 близько 09.00 годин до офісного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся потерпіла ОСОБА_38 , яка замовила у приймальника замовлень ОСОБА_32 пам`ятник, розмірами 100х50х5 см, на два фото, з двома надгробками до нього, з написами « ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_8 29.05.1991; ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_9 31.08.1971; Помним, любим, скорбим», вартістю 8000 грн.

Після цього, перебуваючи в вказаному офісному приміщенні сплатила приймальнику замовлень ОСОБА_32 передоплату по замовленні в розмірі 6000 грн, яка в свою чергу заповнила 2 примірника товарної накладної та поставивши на першому примірнику відтиск печатки ОСОБА_6 передала її замовнику. Термін виконання замовлення становив три місяці.

Цього ж дня, приймальник замовлень ОСОБА_32 , якій не було відомо про дійсні наміри та протиправність дій ОСОБА_6 , передала останній отриману плату в розмірі 6000 грн.

Станом на 27.08.2019 ОСОБА_6 не вжив жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань згідно усного договору на виготовлення товару, таким чином, діючи повторно, умисно, переслідуючи мету власного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_41 в розмірі 6000 грн, які спрямував не на виконання взятих на себе зобов`язань, а використав на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майновий збиток на вказану суму.

Не погодившись з вказаним вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним, не обґрунтованим та невмотивованим. В обґрунтування вказує, що були порушені вимоги ст.370 КПК України. Вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що не визнавав свою вину як зазначив суд при призначені покарання. Вважає, що суд не врахував, що за місцем проживання засуджений характеризується позитивно, раніше не судимий, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра і проживає у неофіційному шлюбі з ОСОБА_29 яка не працює і утримує трьох неповнолітніх дітей, які проживають разом. Вважає, що щире каяття було емоційно необґрунтованим і перебуваючи на судовому засіданні без адвоката, від якого поліція відмовила засудженого вказавши, що його випустять з зали суду з умовним терміном. Вказує, свою незгоду, що він не був зареєстрованим як платник податків і не згоден з тим, що він з метою власного збагачення вводив в оману людей заздалегідь запланувавши це. Вказує, що більшість замовлень він виконав, які були вилучені поліцією у вигляді речових доказів, через що він не зміг їх віддати вчасно власникам. Вказує, що були «форс-мажорні» обставини через переїзд, covid-19 та воєнний стан. Просить скасувати вирок.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які на початку судового розгляду просили задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, у наступному судовому засіданні просили звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України на підставі ст.49 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та не заперечувала щодо розгляду питання про звільнення від кримінальної відповідальності за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України на підставі ст.49 КК України, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, судовий розгляд в суді першої інстанції проходив з дотриманням визначеного ч.3 ст. 349 КПК України порядку суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого, який визнав вину в пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.ч.1,2 ст.190 КК України.

Правова процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України передбачає особливості оскарження для учасників судового розгляду, так згідно ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу. Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 погодився з висунутим обвинуваченням, як і погодився на розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, він не може наразі в апеляційному порядку оскаржувати висунуте йому обвинувачення, як і докази.

Доводи апеляційної скарги, що вирок суду є необґрунтованим та таким який не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки він не визнавав свою вину, а також, що він був зареєстрованим як платник податків і не згоден з тим, що він з метою власного збагачення вводив в оману людей заздалегідь запланувавши це оскільки більшість замовлень він виконав, які були вилучені поліцією у вигляді речових доказів, через що він не зміг їх віддати вчасно власникам, а також доводи, що були «форс-мажорні» обставини через переїзд, covid-19 та воєнний стан, колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними та необґрунтованими апелянтом. Оскільки при розгляді справи суд дотримався визначеного ч.3 ст. 349 КПК України порядку, в судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе визнав повністю, підтвердив фактичні обставини обвинувачення. Вказане повністю підтверджується наявним у матеріалах справи журналом судового засідання з повною фіксацією судового засідання від 02.05.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

На підставі викладеного оскільки апеляційну скаргу подано обвинуваченим, доводи апеляційної скарги, у частині, що щире каяття було емоційно необґрунтованим, апеляційний суд залишає без розгляду, так як обвинувачений фактично вказує на відсутність в нього щирого каяття, що погіршує його становище.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення його права на захист, оскільки він перебував на судовому засіданні без адвоката, від якого поліція відмовила засудженого вказавши, що його випустять з зали суду з умовним терміном, є безпідставними. Згідно наявних матеріалів справи, а саме розписками від обвинувачено від 02.05.2023 року, згідно яких ОСОБА_6 у письмовому вигляді ознайомлений з своїми правами та обов`язками при розгляді судового провадження та просить розглядати судове провадження без захисника, свої права буде захищати сам. (т.2 а.с.141а,б)

Ознайомлення зі своїми правами та обов`язками при розгляді судового провадження та бажання розглядати судове провадження без захисника також підтверджується журналом судового засідання з повною фіксацією судового засідання від 02.05.2023 року, згідно яким на запитання судді на вручення йому пам`ятки про його права та обов`язки та необхідність додаткового їх роз`яснення та чи потрібен йому захисник, обвинувачений ОСОБА_6 відповів, що пам`ятка йому вручена додаткового роз`яснення не потребує та розуміє свої права та обов`язки обвинуваченого і захисник йому не потрібен.

Щодо строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, апеляційний суд зазначає, що до набрання вироком законної сили, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України закінчилися, тому колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з положень ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, диференційовані залежно від виду вчиненого злочину, а щодо злочинів невеликої тяжкості - в залежності від виду передбаченого у санкції статті покарання.

Згідно з приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності незалежно від визнання обвинуваченим вини.

Санкція ч.1 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Таким чином, передбачене згаданою статтею діяння, у відповідності до ч. 2 ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 30.09.2020 року прокурором Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури №1 затверджено обвинувальний акт, яким ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та за кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

Початковим моментом перебігу строку давності у даному кримінальному провадженні є день вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку, а саме 27.07.2018 року, тобто з часу вчинення кримінального проступку та до набрання вироком законної сили сплило п`ять років.

Відтак, строки давності, передбачені ч.2 ст.49 КК України, для притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України закінчились.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому обвинувальний вирок суду першої інстанції у частині обвинувачення ОСОБА_6 , за ч.1 ст.190 КК України підлягає скасуванню, а кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України щодо нього закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_6 , необхідно призначити покарання за ч.2 ст.190 КК України без застосування ч.1 ст.70 КК України.

Апеляційний суд при призначенні ОСОБА_6 покарання приймає до уваги конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є нетяжкими злочинами, кількість епізодів, спосіб та характер вчинених діянь, наслідки вчинення кримінальних правопорушень, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, який у суді першої інстанції повністю визнав провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, згідно характеристики депутата Широківської селищної ради за місцем проживання скарг на його поведінку до селищної ради не надходило, позитивну характеристику від сусідів, який офіційно не працює, у лікарів психіатра, нарколога на обліку не перебуває, офіційно не одружений проте проживає з ОСОБА_29 і має трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий. Обставини, що пом`якшує покарання судом першої інстанції встановлено щире каяття. Обставиною, що обтяжують покарання, згідно п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Наведені обставини та дані про особу обвинуваченого свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування ним покарання і неможливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, як того клопотала сторона захисту.

Будь-яких даних, що істотно знижують суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень або пом`якшують покарання, при розгляді в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Призначаючи покарання, апеляційний суд, відповідно до вимог ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, бо через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про його особу та обставини справи, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_6 в межах санкцій ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, яке йому необхідно відбувати реально та як ухвалено судом першої інстанції строк покарання ОСОБА_6 обраховувати з дня його затримання.

Керуючись ст. ст. 49, 284,285, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Широківського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000628 за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч.ч.1,2 ст.190 КК України, у частині обвинувачення ОСОБА_6 , за ч.1 ст.190 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000628 за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч.1 ст.190 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді