Провадження по справі № 1-кп/522/2853/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001163 від 29.08.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який має на утриманні неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.03.2015 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 28.05.2015 року ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.03.2015 року остаточно призначено до відбування покарання у виді шести років позбавлення волі;

- 08.10.2015 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Миколаївського обласного суду від 22.12.2015 року вирок змінено в частині покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 22.08.2022 року по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Так встановлено, що ОСОБА_3 достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 року №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 27.07.2023 року №32752-ХІ, продовжено з 18.08.2023 року строком на 90 діб, а також що було посилено кримінальну відповідальність за вчинення корисливих злочинів проти власності відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

22.08.2023 року близько 10 год. 45 хв. ОСОБА_3 , проходячи повз кав`ярню за адресою: АДРЕСА_2 , та помітивши, що бариста вийшла з кав`ярні залишивши робоче місце без нагляду, реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через віконний отвір з робочої поверхні вказаної кав`ярні-мафу, викрав мобільний телефон-термінал «ZTE» Blade A3 2020 IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , у корпусі синього кольору, вартістю 2500 грн., після чого покинув місце скоєння злочину, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 , майнову шкоду на суму 2500 грн.

Дії, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду таке. Вказав, що дійсно 22.08.2023 року приблизно об 11 год. 00 хв. зустрівся з товаришем на АДРЕСА_2 , підійшов до кав`ярні випити кави та побачив телефон марки «ZTE», який вирішив забрати собі та в подальшому продав за 400 грн., оскільки потрібні були кошти щоб відновити паспорт. Після того, як до нього прийшли працівники поліції, він одразу пішов на ринок, викупив цей телефон у того, кому його продав, щоб повернути потерпілому. Про те, що в Україні введено воєнний стан, йому відомо.

Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 визнав. Просив суд призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі та стан його здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд враховує долучену до обвинувального акту заяву потерпілого ОСОБА_7 , в якій останній просить проводити судові засідання без його участі.

Прокурор ОСОБА_8 просила призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 просила призначити її підзахисному покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 3 роки, враховуючи його щире каяття та повернення майна потерпілому та стан його здоров`я, який страждає на тяжкі захворювання, про що надала суду відповідну медичну довідку з ДУ «ОСІ».

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, із середньою освітою, проживає в м. Одесі, те, що у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, має не зняту та не погашену судимість, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчинений в умовах воєнного стану.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що і в період досудового розслідування, і під час судового розгляду, останній винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнавав стабільно, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завданні збитки, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючою покарання обставиною.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, підстава застосування ст. 69 КК України складається з двох елементів, що характеризують вчинений злочин і особу винного, а саме: а) наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що певним чином характеризують особу винного.

Крім того, відповідно до висновку суду касаційної інстанції, викладеного у постанові ВС/ККС у справі № 712/4384/20 від 27.04.2021 року, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи факт наявності таких пом`якшуючих покарання обставин (щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення), що суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи особу винного, який раніше судимий, на обліках у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, осіб на утриманні не має та страждає на тяжке захворювання (згідно медичної довідки ДУ "Центр охорони здоров`я ДКВС України" №1977-МИ від 09.11.2023 року, виданої завідувачем Одеської міської медичної частини №21 від 09.11.2023 року №513/ОММЧ-21-23-вн), суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 , покарання із застосуванням ст. 69 КК України, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення - у виді одного року позбавлення волі, що буде справедливим та відповідатиме принципам та цілям його призначення.

За таких обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - із застосуванням ст. 69 КК України.

Суд вважає, що вказаний вид покарання в умовах ізоляції від суспільства є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суд м. Одеси від 24.10.2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити в силі до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 01.09.2023 року по день набрання вироком законної сили включно.

Встановлено, що витрати на залучення експерта відсутні, оскільки експертизи у кримінальному провадженні не проводилися, цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65, 69, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 01.09.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 01.09.2023 року по день набрання вироком законної сили включно.

Запобіжний захід продовжений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2023 року обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази, а саме:

- оптичний диск, на якому наявний відеозапис з камер кав`ярні-мафу, що розташований по АДРЕСА_2 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «ZTE» Blade A3 2020 IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 - вважати повернутим власнику - ОСОБА_7 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1