Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

19 жовтня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2023 року про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000121 від 01.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.311, ч.3 ст.311 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2023 року задоволено клопотання слідчої СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 21 листопада 2023 року. Одночасно визначено заставу в розмірі 220 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 590 480 грн.. В разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 вважає, що зазначені в клопотанні слідчого обставини не достатні для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.

Вказує, що ризикам, зокрема, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, а також переховування від органу досудового розслідування та суду, може запобігти запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом покладення на підозрюваного обов`язків не спілкуватися з ними чи вилучення закордонного паспорту. Зазначає, що підозрюваний проживає поруч з батьками, які є інвалідами, тому допомагає їм, також в нього є транспортний засіб, за допомогою якого він підробляв таксистом.

Наголошує, що ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а також в період з 05.06.2022 року по 16.10.2022 року приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах н.п. Авдіївка та Новоолександрівка Донецької області, внаслідок чого отримав травму ока. Крім того, підозрюваний має інші хронічні інфекційні захворювання.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне придбання, пересилання та зберігання прекурсору фенілнітропропену, який відповідно до списку 1 таблиці 4 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, відноситься до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю, з метою його використання для виготовлення психотропної речовини амфетамін, яка відповідно до списку 2 таблиці 2 вказаного Переліку, відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, порушуючи порядок, встановлений Законом України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», умисно з корисливою метою, в період з 09.06.2023 року по 31.08.2023 року, неодноразово здійснювали незаконне придбання, пересилання та зберігання прекурсорів різними масами з метою використання для виготовлення психотропних речовин.

21 вересня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.311, ч.3 ст.311, ч.2 ст.307 КК України.

Вимогами ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченимпокладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог зазначених статей.

Так, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується доказами, зібраними органом досудового розслідування, а саме: протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дії, а саме контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої поставки та спеціального слідчого експерименту, огляду та виїмки кореспонденції, протоколами огляду місця події, висновками експертиз за спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) та іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про доведеність прокурором існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки у разі доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, останньому загрожує максимальна міра покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. І хоч тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також на даному етапі досудового розслідування доведеним є ризик незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 особисто знайомий зі свідками, тому може впливати на них з метою зміни ними свої показань або відмови від них.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що в разі обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, реальним є ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочини, в яких останній наразі підозрюється, оскільки слідством встановлено, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не має постійних доходів, що дає підстави вважати, що вчинення злочинів є основним джерелом доходу для нього.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_5 наголосив, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочинів, внаслідок яких було виготовлено психотропну речовину в особливо великих розмірах, а саме понад тисячу грамів. Тому ризики, наведені в клопотанні, є реальними та доведеними.

Доводи захисника щодо необхідності лікування у зв`язку з тяжкими хронічними захворюваннями беруться до уваги, однак жодним чином не спростовують і не зменшують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Крім того, наявність тяжких захворювань, які можуть лікуватися в умовах слідчого ізолятора, не можуть бути визнані обставинами, які перешкоджають триманню особи під вартою. У разі погіршення стану здоров`я та за відсутності можливості проведення лікування в умовах медичної частини Державної установи, підозрювана відповідно до вимог внутрішніх Інструкцій може бути направлена до лікувальних закладів м. Рівне.

Також слід зазначити, що питання надання медичної допомоги особам, узятим під варту, до яких зокрема належать особи, які тримаються під вартою на підставі ухвали суду щодо застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врегульовано наказом МЮ України та МОЗ України № 239/5/104 від 10.02.2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.02.2012 року за № 212/20525 «Про затвердження порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту».

Всі інші доводи захисника спростовуються наведеним вище, а також під час розгляду клопотання слідчим суддею було належним чином перевірені та досліджені докази, надані слідчим та стороною захисту, дані, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний, майновий стан та стан здоров`я, а також належним чином мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про актуальність зазначених ризиків, а перебування підозрюваного на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин.

Разом з тим, при постановленні ухвали слідчий суддя, з врахуванням вимог ч.3 ст.183 КПК України, визначив підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з врахуванням тяжкості інкримінованих злочинів та наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, який достатньою мірою гарантував би виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, тому доводи захисника про те, що судом не було розглянуто можливості застосування інших запобіжних заходів, є необґрунтованими.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчої з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, які були оцінені в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення, тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції,а відтак і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2023 року про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000121 від 01.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.311, ч.3 ст.311 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3