Справа № 308/2424/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , подане у кримінальному провадженні № 0000068, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2024 року,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Дубове Тячівського району, Закарпатської області, громадянки України, українки, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженої, з незакінченою вищою освітою, працює заступником директора з навчально-виховної роботи та викладача народних інструментів Буштинської школи мистецтв, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Зі змісту розглядуваного клопотання з`ясовано, що 08 лютого 2024 року близько 13 години 30 хвилин, громадянка ОСОБА_5 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи ввіреним їй автомобілем марки «TOYOTA» моделі «Land Crusier» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Вайди, в населеному пункті с. Дулово, у напрямку с. Теребля, Тячівського району, та проїжджаючи повз будинок № 71, діючи всупереч вимогам п. 1.3., п. 1.5., п.п. а) п. 2.1., п.п. «б» п. 2.3., п.п. 12.1., 12.3. та 13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, маючи можливість об`єктивно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, що склалася, проявила неуважність до дорожньої обстановки та не забезпечила безпеку дорожнього руху, з моменту виявлення перешкоди у вигляді пішохода, що рухається правим краєм її смуги руху, у попутному їй напрямку, не вжила заходів для зменшення швидкості для безпечного об`їзд пішохода, не дотрималася безпечної дистанції та бокового інтервалу, допустила наїзд передньою правою стороною керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень померла на місці події.

08 лютого 2024 року органом досудового розслідування у відповідності до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211 та 213 Кримінального процесуального кодексу України, було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_2 , громадянку України.

09 лютого 2024 року ОСОБА_5 у встановленому ст.ст. 276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

В клопотанні зазначено про існування обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного злочину, а також існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив таке задовольнити, застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваної у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання, застосувавши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як озвучені прокурором ризики не існують, його підзахисна шкодує про вчинене, наміру ухилятися від слідства та суду не має.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, заперечення підозрюваної та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР стверджується, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 від 08.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У відповідності до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

КПК України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

На підтвердження обґрунтованості підозри в інкримінованому підозрюваному кримінальному правопорушенні, слідчим до клопотання додано ряд доказів, зокрема протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.02.2024, схему до нього тощо.

Окрім цього в судовому засіданні стороною обвинувачення було надано довідку з територіального сервісного центру МВС №2143 від 09.02.2024, з якої видно, що за даними бази НАІС ЄДР МВС ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія не отримувала.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність ОСОБА_9 до злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. При цьому зазначені у розглядуваному клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, отже за переконанням слідчого судді ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому.

Разом з тим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу підозрюваній зазначений слідчим в клопотанні та заявлений прокурором в судовому засіданні ризик того, що підозрювана може незаконно впливати на потерпілу сторону та свідків в даному кримінальному провадженні, як особисто, так і через інших осіб, задля зміни їх показань в сторону її захисту, знайшов своє підтвердження. Аналогічним чином, на думку слідчого судді, ОСОБА_5 зможе впливати на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз, що негативно вплине на хід досудового розслідування та/або до підбурювання дачі ними неправдивих показань, або відмови від надання таких. Означене утруднить встановлення об`єктивної істини у справі.

Разом з тим слідчий суддя вважає наявним ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування, так як у останньої відсутні міцні соціальні зв`язки: така не одружена, дітей та/або утриманців не має, проживає у близькості до ДК України з ЄС, а тому з огляду на тяжкість інкримінованого злочину, може ухилитися від слідства та суду, зокрема шляхом виїзду за кордон.

При цьому слідчий суддя враховує, що підозрювана позитивно характеризується за місцем роботи.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваної від суспільства, на думку слідчого судді, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків й забезпечення належної процесуальної поведінки такої.

Більш того військова агресія російської федерації проти України суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень, зокрема щодо контролю за процесуальною поведінкою підозрюваної у разі її перебування на волі.

Таким чином наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам, свідчить про підставність обрання запобіжного заходу підозрюваній у виді тримання під вартою на строк до 60 днів.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

При цьому за ч. 4 вказаної статті суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини (п. 2).

В розглядуваному випадку орган досудового розслідування інкримінує ОСОБА_9 порушення ПДР, внаслідок яких підозрюваною допущено наїзд на потерпілу й заподіяння останній тілесних ушкоджень, від яких остання померла, а відтак підстав для визначення розміру застави, з урахуванням вищеописаних ризиків, слідчий суддя не вбачає.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Обрати щодо ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 07 квітня 2024 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1