27 грудня 2023 року м. Запоріжжя
26.12.2023 слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 (надалі - слідчий) звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані об`єкти нерухомого та рухомого майна, які перебувають у власності ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.
В судове засідання слідчий не з`явився, подавши заяву про підтримання клопотання та проведення судового засідання без його участі.
Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, власника майна - підозрюваний ОСОБА_5 в судове засідання не викликався.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.
Розглянувши матеріали клопотання та його доводи, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, вчинене повторно.
07.12.2023 прокурором Запорізької обласної прокуратури, за дорученням керівника Запорізької обласної прокуратури, відповідно до вимог та у порядку передбаченому КПК України, обґрунтовано повідомлено ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 , , на підставі договору купівлі-продажу (серія та номер: 2559 від 14.10.2005) належить ОСОБА_5 (серія та номер паспорту НОМЕР_2 ).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою накладення арешту на майно може бути забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина третя статті 173 КПК України передбачає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Як зазначено в клопотанні, слідчий вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення виконання вироку щодо конфіскації майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України (з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання), оскільки санкцією ч. 2 ст. 307 КК України дійсно передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Встановлені під час розгляду клопотання обставини очевидно вказують на те, що з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, необхідно накласти арешт на вищевказані об`єкти рухомого майна, які перебувають у власності ОСОБА_5 .
Водночас слідчий суддя зауважує, що власник майна не позбавлений можливості звернутись в подальшому з клопотанням про зміну або скасування арешту, накладеного на їх майно цією ухвалою.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиняти будь-які фізичні чи юридичні дії щодо розпорядження вказаним майном, до скасування арешту.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а у разі оскарження особою, не була присутньої під час її оголошення протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1