Провадження № 1-кп/643/520/23
Справа № 643/7188/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001499 від 06.05.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 10.11.2020 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296 КК України, до 30 днів арешту, на підставі ст. 75, 76, 104 КК України, від відбування покарання звільненого з іспитовим строком 1 рік; 28.07.2022 року до Октябрського районного суду м. Полтави скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003225 від 27.11.2021 року за ч. 3 ст. 187 КК України, який на теперішній час перебуває на розгляді; вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України до 70 годин громадських робіт, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 04.05.2023 року приблизно о 05 год. 00 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлений, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, строк дії якого було продовжено Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийшов за адресою: АДРЕСА_3 , до своєї сусідки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою розігріти їжу. ОСОБА_6 , впустивши ОСОБА_4 до помешкання, залишила останнього на кухні, а сама пішла спати до кімнати.

У цей час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону та блютуз- колонки ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_6 спить та не спостерігає за його діями, переконавшись, що діє таємно, взяв зі столу в кімнаті належні ОСОБА_6 мобільний телефон «Poptel Р8», вартістю - 1858 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят вісім) гривень, та блютуз-колонку «Borfone», вартістю, - 515 (п`ятсот п`ятнадцять) гривень, після чого з місця скоєння злочину разом з викраденим та розпорядився ним на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на суму 2373 (дві тисячі триста сімдесят три) гривні.

Своїми діями, ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду прокурор змінив обвинувачення та звернувся з новим обвинувальним актом до суду, в якому виключив з обвинувачення ознаку повторості у діях обвинуваченого, виходячи з наступного.

На розгляді Октябрського районного суду м. Полтави перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003225 від 27.11.2021 за ч. 3 ст. 187 КК України, який на теперішній час перебуває на розгляді та рішення по справі на даний час судом не постановлено.

Відповідно до положень ст.32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду України від 14.09.2020 у справі № 591/4388/18 у різних кримінальних провадженнях стосовно однієї і тієї ж особи підставою для кваліфікації дій особи за ознакою повторно є не факт обвинувачення її у вчиненні злочину за першим епізодом (без постановления обвинувального вироку), а саме факт постановления стосовно неї обвинувального вироку у іншому кримінальному провадженні за епізодом, що дає підстави кваліфікувати її дії з урахуванням повторності.

Враховуючи викладене, виникла необхідність в зміні обвинувачення в порядку ст.338 КПК України, а саме, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, досудове розслідування у якому проводилося в рамках кримінального провадження №№0001499 від 06.05.2023, кваліфікувати за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану

Згідно зміненого обвинувального акту від 16.10.2023 року, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 04.05.2023 року приблизно о 05:00, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, строк дії якого було продовжено Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023 з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , куди останній прийшов до своєї сусідки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якої він попросився розігріти їжу. ОСОБА_6 впустивши ОСОБА_4 до помешкання, залишила останнього на кухні, а сама пішла спати до кімнати.

В цей час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону та блютуз- колонки ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_6 спить та не спостерігає за його діями, переконавшись, що діє таємно, взяв зі столу в кімнаті належні ОСОБА_6 мобільний телефон «Poptel Р8», вартістю - 1858 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят вісім) гривень, та блютуз-колонку «Borfone», вартістю, - 515 (п`ятсот п`ятнадцять) гривень, після чого з місця скоєння злочину разом з викраденим мобільним телефоном та блютуз-колонкою зник та розпорядився ними на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на суму 2373 (дві тисячі триста сімдесят три) гривні.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Після оголошення зміненого обвинувачення в суді, суд роз`яснив обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відклав розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив у судовому засіданні, про те, що визнає себе винним у скоєному кримінальному правопорушенні, з урахуванням зміненого обвинувачення та бажає надати суду показання.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечує. Покарання просить призначити на розсуд суду. Погодилася зі зміненим обвинуваченням.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявний цивільний позов ОСОБА_6 , в якому остання просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 515 грн. (за блютуз-колонку), адже це майно повернуто їй не було.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених у зміненому обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті та повідомив, що вранці 04.05.2023 року, точний час він не пам`ятає, прийшов до своєї сусідки ОСОБА_6 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , для того, щоб розігріти собі їжу. ОСОБА_6 впустила його до своєї квартири, потім залишила останнього на кухні, а сама пішла спати до кімнати. На кухні він побачив мобільний телефон і блютуз- колонки, які забрав собі. Після чого вирішив продати, у зв`язку із тим, що не було грошей на їжу.

Матеріальна шкода, яку своїми умисними, протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 , була відшкодована останній частково, шляхом повернення викраденого майна, а саме, телефону ТМ «Portel», модель Р 8, чорного кольору із зеленими вставками, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , працівниками поліції.

Крім того, обвинувачений у судовому засіданні наголосив, що щиро розкаявся у вчиненому ним злочині та просив суд призначити мінімальне покарання. Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, а тому суд визнає ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом також було досліджено документи, які стосуються особи обвинуваченого та речових доказів, а саме: вимога щодо судимостей обвинуваченого, відповідно до якої, він раніше судимий; довідка від лікаря психіатра, відповідно до якої обвинувачений на обліку у зазначеного лікаря не перебуває; довідка лікаря нарколога, відповідно до якої, обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер»; постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 22.05.2023 року; розписка про отримання речового доказу на зберігання потерпілої ОСОБА_6 від 23.05.2023 року.

Прокурор у судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та часткового приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду на підставі ст. 71,72 остаточного призначивши покарання у вигляді 5 років 6 днів позбавлення волі. Також просила суд запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено законом до тяжкого злочину; особу винного, раніше судимий, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд призначає покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Суд не вбачає підстав для визнання обставиною яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 таку як щире каяття, оскільки визнання вини обвинуваченим ще не може свідчити про його щире каяття, оскільки він не відшкодував шкоду завдану потерпілій, а телефон був повернутий не ним, а працівниками поліції.

Згідно висновків Великої Палати Верховного суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження того, що обвинувачений вживав заходів для виправлення наслідків вчиненого, а викрадене майно було повернуто потерпілим внаслідок дій правоохоронних органів.

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. ст. 75 та 76 КК України, суд не находить підстав оскільки обвинувачений раніше судимий, покарання за останнім вироком не відбув, вчинив крадіжку в умовах воєнного стану, що свідчить про його високу суспільну небезпечність та відсутність переконань, направлених на дотримання законів України, про кримінальну спрямованість поведінки обвинуваченого та стійке небажання стати на шлях виправлення.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Крім того, вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2022 року ОСОБА_4 було засуджено до 70 годин громадських робіт. Відповідно до матеріалів справи. Дане покарання обвинувачений не відбув. За таких обставин суду необхідно призначити покарання обвинуваченому за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. Не відбута частину покарання за попереднім вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2022 року становить 70 годин громадських робіт.

Відповідно до вимог ст. 72 ч. 1 п. 1 п.п. «г» КК України одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, отже 70 годин громадських робіт, буде дорівнювати 8,75 дням позбавлення волі (70 годин громадських робіт : 8 = 8,75). Отже суд вирішив, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2022 року у виді 70 годин громадських робіт, перевівши відповідно до ч.1 ст.72 КК України менш суворий вид покарання у більш суворий, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, у позбавлення волі строком 8 днів і призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 день.

Строк покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 27.06.2023 року, відповідно до ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27.06.2023 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час перебування під вартою, з моменту затримання, тобто з 27.06.2023 року по день набрання цим вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку, що один день перебування під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, на підставі ст. 127 КПК України, вирішуючи питання щодо відшкодування потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_6 має право на відшкодування матеріальної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй у результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 була заподіяна шкода.

Відтак, згідно вимог ст. ст. 1166, 1177 ЦК України, суд вважає розумним та справедливим стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 515 грн.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2022 року у виді 70 годин громадських робіт, перевівши відповідно до ч.1 ст.72 КК України менш суворий вид покарання у більш суворий, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт та призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 день.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання - з 27 червня 2023 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час перебування під вартою, з моменту затримання, тобто з 27.06.2023 року по день набрання цим вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку, що один день перебування під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 515 грн.

Процесуальні витрати за проведену судову експертизу № 19570 від 22.06.2023 року у розмірі 7169,40 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави.

Речовий доказ - телефон ТМ «Portel», модель: «Р8», обсягом оперативної пам`яті 2 Gb, обсягом вбудованої пам`яті 16 Gb, в корпусі чорного кольору із зеленими вставками, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1