Справа № 331/145/23
Провадження № 1-кп/331/177/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» лютого 2024 року колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участі: прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 26.07.2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, освіта - вища, на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області № 22 о/с від 12.01.2021 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 призначено на посаду інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Наказом № 674 о/с від 23.05.2022 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статут Національної поліції України) ОСОБА_8 звільнено зі служби в поліції.

Таким чином, ОСОБА_8 до 23.05.2022 являвся службовою особою - працівником правоохоронного органу.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_8 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас, ОСОБА_8 складеної ним присяги працівника поліції не дотримався та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст. ст. 2, 64 Закону України «Про Національну поліцію», зрадив українській державі та Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Запорізька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_9 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Запорізькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили часткову окупацію території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил РФ Бердянський район та частину інших населених пунктів на території Запорізької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, було тимчасово взято під контроль та на даний час контролюються та утримуються російськими військами.

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Запорізької області, які на даний час фактично контролюються та утримуються російськими військами, представниками РФ з числа своїх громадян та місцевого населення Запорізької області були сформовані підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

У свою чергу, ОСОБА_8 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання РФ території Бердянського району, зокрема м. Бердянська, та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації РФ та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області та, зокрема, м. Бердянська системи органів державної влади РФ, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, приблизно на початку квітня 2022 року, але не пізніше 09 квітня 2022 року (більш точна дата та час невідомі), в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою РФ, після чого виконував вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації РФ, надавав представникам окупаційної влади РФ необхідну інформацію щодо особового складу Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, зокрема про наявність у них вогнепальної зброї, спецзасобів, внаслідок чого, у співробітників поліції за вказівкою окупаційної влади, було вилучено наявну у них вогнепальну зброю та спецзасоби, здійснював патрулювання території м. Бердянськ в лавах так званої «народної міліції м. Бердянськ» на службових автомобілях Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із видаленими знаками символіки Національної поліції України, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Так, ОСОБА_8 з власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної адміністрації РФ, а саме у незаконно створеному органі - «народній міліції м. Бердянськ», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 у спеціальному судовому провадженні на підставі ухвали колегії суддів від 15.02.2023 року, прийнятої з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, обізнаний про розпочате щодо нього кримінальне провадження та переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України (м. Бердянськ), з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження були виконані вимоги, передбачені ст. 297-5, 323 КПК України. Так, обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово викликався до суду шляхом надсилання повісток за останнім відомим місцем його проживання, яке розташоване на тимчасово окупованій території України, шляхом публікації судових повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», також повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження розміщувались на офіційному веб-сайті Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та вручались особисто його захиснику - адвокату ОСОБА_7 .

В призначені судові засідання обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, не повідомив суд про поважність причин свого неприбуття, і від нього не надійшло заяв або клопотань про неможливість прийняття участі в судовому засіданні або відкладення судового розгляду.

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_8 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті висунутого йому обвинувачення.

Разом з тим, захист обвинуваченого за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_7 .

В судових дебатах захисник - адвокат ОСОБА_7 зазначив, що докази, надані стороною обвинувачення у своїй сукупності, не містять таких доказів, які б доводили склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 111 КК України, який інкримінований ОСОБА_8 , оскільки не доведена суб`єктивна та об`єктивна сторона вказаного злочину. Стороною обвинувачення не доведений факт добровільності зайняття ОСОБА_8 посади в незаконному правоохоронному органі, тому просив суд визнати ОСОБА_8 невинуватим та виправдати у зв`язку з недоведеністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Не зважаючи на позицію захисника щодо недоведеності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, його доводи повністю спростовуються наступними доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_10 , яка обіймає посаду інспектора сектору контролю за обігом зброї Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, пояснила суду, що з ОСОБА_8 , який з 2019 року обіймав посаду чергового чергової частини Бердянського РВП, вона особисто знайома, оскільки працювали разом. 25.02.2022 року після повномасштабного вторгнення ЗС РФ на територію України, було розпочато евакуацію зброї та документації по власникам зброї для того, щоб вони не потрапили до рук ворога у випадку окупації міста. З 27.02.2022 року, коли до м. Бердянська зайшли війська РФ, вони продовжувати виконувати функціональні обов`язки по реагуванню на повідомлення громадян, проте у цивільному одязі та без табельної зброї. Працівники поліції не виходили на служба за основним місцем роботи, а збирались у так званому колл-центрі, який був організований міською владою. 07 квітня 2022 року до приміщення вказаного колл-центру увійшли озброєні військовослужбовці ЗС РФ разом із ОСОБА_11 , який представився начальником так званої «народної міліції», який наказав всім працівникам поліції здати табельну вогнепальну зброю. Відносно тих працівників поліції, які не погоджувались на здачу табельної зброї, окупаційна влада проводила незаконні обшуки та погрожувала застосуванням фізичної розправи, в тому числі і до членів їх сімей. 08 квітня 2022 року вона разом з іншими працівниками особового складу Бердянського РВП прибула до будівлі управління стратегічних розслідувань, де вже на той час розташовувалась так звана «народна міліція», для здачі табельної зброї. Там вона побачила ОСОБА_8 , який був одягнутий у чорний однострій без розпізнавальних знаків, мав безперешкодний доступ до приміщення вказаної будівлі та активно спілкувався з представниками військових формувань РФ. До приміщення вказаної будівлі їх заводили в супроводі військовослужбовців РФ або працівників поліції, які погодились на співпрацю з ворогом. ОСОБА_8 записував у журнал інформацію про тих працівників поліції, які здали зброю та кількість боєприпасів (набоїв) до неї, після чого складав її у мішок. Через деякий час за вказаною адресою прибув ОСОБА_11 , який наказав ОСОБА_8 загрузити у транспортний засіб з емблемою «Z» всю табельну зброю, яка була вилучена у працівників поліції. Крім того, представниками окупаційної влади та деякими колишніми колегами, зокрема і ОСОБА_8 , їй було запропоновано приєднатися до рядів так званої «народної міліції», на що вона одразу відповіла відмовою. За відмову від співробітництва, представниками окупаційної влади було запропоновано або негайно покинути територію м. Бердянська, або застосування тортур. Після цього з ОСОБА_8 вона не спілкувалась. 12.04.2022 року, на виконання наказу керівництва ГУНП в Запорізькій області, вона покинула територію м. Бердянська та прибула до м. Запоріжжя.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який обіймає посаду інспектора ВРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, пояснив суду, що до моменту повної окупації м. Бердянська, а саме до 27.02.2022 року, з обвинуваченим ОСОБА_8 , який обіймав посаду чергового Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, він був знайомий особисто приблизно п`ять років. Через колег по роботі йому стало відомо, що всім працівникам поліції, які не погодились на співпрацю з окупаційною владою, необхідно здати вогнепальну зброю, відносно тих працівників поліції, які не погоджувались на здачу табельної зброї, окупаційна влада проводила незаконні обшуки та погрожувала застосуванням фізичної розправи, в тому числі і до членів їх сімей. 09.04.2022 року він разом із своїм колегою ОСОБА_13 прибув до будівлі управління стратегічних розслідувань по вулиці Горбенка в м. Бердянську, яка на той момент вже перебувала під контролем так званої «народної міліції», для здачі зброї. При цьому, безперешкодний вхід до приміщення вказаної будівлі мали лише ті працівники, які погодились на співпрацю з окупаційною владою, ті працівники, які не погодились - потрапляли в приміщення лише за викликом і в супроводі. Їх завели до кабінету, де перебували представники ФСБ РФ, які проводили агітацію вступити до так званої «народної міліції», обґрунтовуючи це тим, що українська влада більше ніколи не повернеться до м. Бердянська, надавши певний час для роздумів. Через деякий час, за розпорядженням одного з представників ФСБ, до вказаного кабінету зайшов ОСОБА_8 , який забрав у них зброю та вийшов до іншого кабінету навпроти, де складав прийняту табельну зброю та робив відповідні записи у журналі. При цьому, він звернув увагу на те, що при контактуванні з представниками окупаційної влади, ОСОБА_8 поводив себе досить спокійним, ознак примусу до співпраці у його поведінці він не помітив. 10.04.2022 року, на виконання наказу керівництва ГУНП в Запорізькій області, він покинув територію м. Бердянська та прибув до м. Запоріжжя.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який обіймає посаду інспектора Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, надав суду пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_12 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , який обіймає посаду поліцейського відділу реагування патрульної поліції Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, пояснив суду, що до моменту повної окупації м. Бердянська, з обвинуваченим ОСОБА_8 , який обіймав посаду чергового Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, він був знайомий особисто. Після 27.02.2022 року, коли м. Бердянськ був захоплений збройними силами РФ, працівники поліції не виходили на службу за основним місцем роботи, а збирались у колл-центрі, який був організований міською владою, де продовжували виконувати свої обов`язки по реагуванню на заяви громадян. Так, 07.04.2022 року, коли він разом з іншими колегами по роботі та своєю дружиною, яка також є діючим працівником поліції, перебували на службі у колл-центрі, до вказаного приміщення зайшли озброєні військовослужбовці РФ, які наказали всім атестованим працівникам поліції вийти на вулицю. Серед озброєних осіб був раніше йому незнайомий ОСОБА_11 , який на той час вже очолював створену окупаційною владою «народну міліцію». Вже на вулиці ОСОБА_11 наказав всім працівникам поліції прибути за адресою: м. Бердянськ, вул. Лютеранська, 26 та добровільно здати табельну зброю, а також доставити автомобілі, які перебували на балансі Бердянського РВП, у випадку непокори погрожував застосуванням насильства та довготривалим ув`язненням. Коли вони доставили автомобілі до управління стратегічних розслідувань, де також здали табельну зброю, ОСОБА_8 він не бачив, проте зі слів інших колег дізнався про те, що ОСОБА_8 здійснював прийом табельної зброї в інтересах представників окупаційної влади. Однак, перед тим як виїхати з м. Бердянська, він мав розмову з ОСОБА_8 , який розповідав йому про своє бажання приєднатися до так званої «народної міліції», а вже від інших колег йому стало відомо про те, що ОСОБА_8 обійняв посаду чергового у «народній міліції». 09.04.2022 року він разом із родиною покинув територію м. Бердянська та прибув до м. Запоріжжя.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , яка обіймає посаду заступника начальника відділу превенції Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, надала суду пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_14 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , який обіймає посаду старшого інспектора сектору моніторингу Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, пояснив суду, що з ОСОБА_8 , який обіймав посаду чергового чергової частини Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, він був знайомий приблизно 3-4 роки. 09.04.2022 року він прибув до будівлі управління стратегічних розслідувань в м. Бердянську, де вже на той час розташовувалась так звана «народна міліція», щоб здати табельну вогнепальну зброю через те, що окупаційна влада погрожувала всім співробітникам поліції та членам їх сімей фізичною розправою в разі її не здачі. При здачі зброї, він особисто бачив ОСОБА_8 , який складав список працівників поліції, які здавали зброю та в якій кількості, а потім, за наказом начальника так званої «народної міліції» ОСОБА_11 виносив із приміщення будівлі вказану зброю у мішку. Під час спілкування ОСОБА_11 з іншими особами, які перебували в приміщенні управлення стратегічних розслідувань, йому стало відомо, що ОСОБА_8 обійняв посаду начальника чергової частини у так званій «народній міліції». 12.04.2022 року, на виконання наказу керівництва ГУНП в Запорізькій області, він покинув територію м. Бердянська та прибув до м. Запоріжжя.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що він обіймає посаду начальника Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, до 24.02.2022 року обіймав посаду заступника начальника з превентивної діяльності Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області. У квітні 2022 року начальником ГУНП в Запорізькій області був виданий письмовий наказ про необхідність особовому складу Бердянського РВП покинути тимчасово окуповану територію м. Бердянськ та прибути для несення служби до м. Запоріжжя. Вказаний наказ був доведений до відома всіх працівників поліції, які залишились на тимчасово окупованій території, через всі можливі мессенджери та телефонні дзвінки. Обвинувачений ОСОБА_8 , який обіймав посаду чергового чергової частини Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, вказаний наказ не виконав, залишився на тимчасово окупованій території, погодився на співпрацю з окупаційною владою м. Бердянська та добровільно зайняв посаду у черговій частині незаконно створеного правоохоронного органу - так званій «народній міліції». ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про необхідність виконання вказаного наказу та про всі можливі наслідки у випадку його невиконання. Переконаний в тому, що ОСОБА_8 мав можливість залишити тимчасово окуповану територію м. Бердянська та безперешкодно дістатись м. Запоріжжя як і всі інші співробітники, які не погодились на співпрацю з окупаційною владою, для яких вони складали безпечні маршрути на підставі отриманої оперативної інформації.

Зі змісту повідомлення заступника начальника УСБУ в Запорізькій області про вчинення кримінального правопорушення (відповідно до ст. 214 КПК України) № 59/5/2-9нт від 10.04.2022 року слідує, що працівник Національної поліції України (повні дані встановлюються) ОСОБА_8 , зрадив присязі, перейшов на бік ворога та надав згоду працювати в окупованому м. Бердянську в «народній міліції» (т.1, а.п. 208-210).

У відповідності до повідомлення заступника начальника УСБУ в Запорізькій області про вчинення кримінального правопорушення (відповідно до ст. 214 КПК України) № 59/5/2-518нт від 14.04.2022 року, встановлено, що так званим керівником «народної міліції» в окупованому м. Бердянську став громадянин України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (колишній співробітник міліції, пенсіонер МВС, раніше проходив службу на керівних посадах у Донецькій області в м. Маріуполі), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , використовує термінал мобільного зв`язку мобільний телефон НОМЕР_1 (т. 1, а.п. 211-212).

Із відповіді заступника начальника УСБУ в Запорізькій області № 59/5/2-34нт від 13.05.2022 року, наданої на виконання доручення слідчого, слідує, що в ході проведення конррозвідувальних заходів, встановлено, що ОСОБА_8 , який обіймає посаду помічника оперативного чергового та використовує мобільні номери телефонів: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , перейшов на бік ворога та працевлаштувався до так званої «народної міліції» в окупованому м. Бердянську (т. 1, а.п. 242-245).

Зі змісту відповіді заступника начальника УСБУ в Запорізькій області № 59/5/2-96нт від 09.06.2022 року, наданої на виконання доручення слідчого, слідує, що в ході проведення конррозвідувальних заходів, встановлено діючих працівників Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, які перейшли на бік ворога, працевлаштувались до так званої «народної міліції» та підпорядковуються безпосередньо керівнику «народної міліції» РФ ОСОБА_11 , серед яких зазначені: ОСОБА_8 , який обіймає посаду помічника оперативного чергового Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, використовує мобільні номери телефонів: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з 24.02.2022 року знаходиться на непідконтрольній території Запорізької області в окупованому м. Бердянську та ОСОБА_18 , який обіймає посаду старшого оперуповноваженого ВКП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, використовує термінал мобільного зв`язку IMEI НОМЕР_6 , IMSI НОМЕР_7 за мобільним номером НОМЕР_8 ; термінал мобільного зв`язку IMSI НОМЕР_9 , IMEI НОМЕР_10 за мобільним номером НОМЕР_11 , з 24.02.2022 року знаходиться на непідконтрольній території Запорізької області в окупованому м. Бердянську (т. 2, а.п. 3-15).

Відповідно до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 18.06.2022 року, дозвіл на проведення якої надано ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду, проводилось зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_12 , яким користується керівник так званої «народної міліції» ОСОБА_11 , в ході якого 28.04.2022 року зафіксовано телефонну розмову між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , під час якої ОСОБА_8 отримав згоду ОСОБА_11 на підключення Інтернету «Поінт» в будівлі так званої «народної міліції». 29.04.2022 року зафіксовано телефонну розмову між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , під час якої ОСОБА_11 надав розпорядження ОСОБА_8 організувати надання транспортних засобів з метою видачі гуманітарної допомоги мешканцям м. Бердянська та м. Приморська. 10.05.2022 року зафіксовано телефонну розмову між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , під час якої ОСОБА_11 надав вказівку ОСОБА_19 зв`язатися з начальником відділу кадрів на нагадати йому вирішити питання по «атомникам» (т. 1, а.п. 31-53).

Відповідно до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 18.06.2022 року, дозвіл на проведення якої надано ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду, проводилось зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_18 , який обійняв посаду оперуповноваженого так званої «народної міліції», в ході якого 14.05.2022 року зафіксовано телефонну розмови між ОСОБА_18 та іншим працівником так званій «народній міліції», під час якої останні обговорювали питання щодо необхідності підготовки звіту за використане паливо, талони на яке видавав ОСОБА_8 14.05.2022 року також зафіксовано телефонну розмову між ОСОБА_18 та ОСОБА_8 під час якої ОСОБА_8 надавав вказівки ОСОБА_20 вжити заходів по відновленню електропостачання на ділянці майданчика по вул. Шевченка в м. Бердянську, яке було пошкоджено під час вивозу транспортних засобів (т. 2, а.п. 54-68).

Згідно з витягом з наказу по особовому складу від 12.01.2021 № 22 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 (0085491) призначено інспектором-черговим чергової частини сектору моніторингу Бердянського районного відділу поліції, увільнивши його з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Бердянського відділу поліції, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації, за ініціативою поліцейського (т. 2, а.п. 71).

У відповідності до витягу з наказу по особовому складу від 23.05.2022 року № 674 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Бердянського районного відділу поліції з 23 травня 2022 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). На день звільнення стаж служби в поліції становив 18 років 03 місяці 29 днів, вислуга років на пільгових умовах - 02 роки 11 місяць 21 день (т. 2, а.п. 72).

У відповідності до змісту присяги від 07.11.2015 року ОСОБА_8 присягнув на вірність Українському народові (т. 2, а.п. 73).

Так, колегією суддів визнано загальновідомими та такими, що не потребують доказування обставинами те, що 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Запорізькій, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, здійснили часткову окупацію території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан в Україні на 30 діб, період якого в подальшому був продовжений згідно зі змістом відповідних нормативних актів до 13 травня 2024 року.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», м. Бердянськ Запорізької області віднесений до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України з 27.02.2022 року.

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_8 будучи громадянином України, перебуваючи на посаді інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання РФ території Бердянського району, зокрема м. Бердянськ, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації РФ та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області та, зокрема, в м. Бердянську, системи органів державної влади РФ, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою РФ, після чого виконував вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації РФ, надавав представникам окупаційної влади РФ необхідну інформацію щодо особового складу Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, зокрема про наявність у них вогнепальної зброї, спецзасобів, внаслідок чого, у співробітників поліції за вказівкою окупаційної влади, було вилучено наявну у них вогнепальну зброю та спецзасоби, здійснював патрулювання території м. Бердянськ в лавах так званої «народної міліції м. Бердянськ» на службових автомобілях Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України. З власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної адміністрації РФ, а саме у незаконно створеному органі - «народній міліції м. Бердянськ», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, чим вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Вказаний висновок суду ґрунтується на аналізі показань, наданих в судовому засіданні свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, з яких слідує, що ОСОБА_8 проігнорував наказ керівництва ГУНП в Запорізькій області про виїзд з тимчасово окупованої території, який був доведений до відома всіх працівників Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області та залишився в м. Бердянську, який був окупований збройними формуваннями РФ. Мав вільний доступ до приміщення будівлі, де розташовувалась так звана «народна міліція», що було неможливо для поліцейських, які не надали згоду на співпрацю з окупантами. ОСОБА_21 особисто повідомляв свідкам про те, що не має наміру на виїзд з тимчасово окупованого м. Бердянська та планує вступити на службу до так званої «народної міліції», вільно спілкувався з керівником так званої «народної міліції» ОСОБА_11 та військовослужбовцями збройних сил РФ, спільно з якими здійснював заходи по вилученню табельної зброї в інтересах окупаційної влади у тих працівників поліції, які відмовились переходити на бік ворога.

Однією із форм об`єктивної сторони державної зради є перехід на бік ворога в період збройного конфлікту. Перехід на бік ворога означає, що громадянин України надає безпосередню допомогу державі, з якою Україна перебуває у стані війни або збройного конфлікту. Перехід на бік ворога може полягати як у переході на територію ворожої держави (так званій фізичний перехід), так і в наданні допомоги такій державі або її представникам на території України (так званий інтелектуальний перехід). У цій формі державна зрада визнається закінченою з моменту, коли особа почала надавати допомогу ворогові.

Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджений той факт, що ОСОБА_8 на час окупації м. Бердянська збройними формуваннями РФ і до моменту його звільнення з органів Національної поліції України (23.05.2022 року), тобто на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, являвся працівником правоохоронного органу Національної поліції України.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Крім основних повноважень поліції, зазначених у ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» щодо забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, статтею 24 Закону визначено додаткові повноваження поліції, а саме: у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Законом України № 2262-ХІІ від 09.04.2022 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» установлено єдиний механізм регулювання питань пенсійного забезпечення військовослужбовців та поліцейських.

В умовах воєнного стану до поліцейських і військовослужбовців застосовується єдиний підхід нарахування та виплати додаткової грошової винагороди (Постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»).

Отже, законодавець в певних питаннях прирівнює статус поліцейського до статусу військовослужбовця.

З суб`єктивної сторони перехід на бік ворога в період збройного конфлікту може бути вчинено тільки з прямим умислом, який характеризується конкретним усвідомленням суб`єкта, що він добровільно встановлює злочинний зв`язок із ворогом в період збройного конфлікту, і його дії завідомо спрямовані на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, що характеризує інтелектуальний момент прямого умислу особи. При цьому зміст прямого умислу суб`єкта полягає в тому, що він усвідомлює, що своїми діями, які полягають у наданні допомоги ворогу, спричиняє шкоду зовнішній безпеці України та бажає спричинення такої шкоди з будь-яких мотивів.

Таким чином, на підставі оцінки зібраних доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає доведеним той факт, що громадянин України ОСОБА_8 , будучи поліцейським, не звільненим з посади в Національній поліції України, який має табельну вогнепальну зброю, зрадив Присязі вірно служити Українському народові, порушив обов`язки дотримуватись Конституції України та законів України, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, надав добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою РФ та перейшов на бік ворога.

З огляду на викладене, доводи захисника ОСОБА_7 щодо відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 суб`єктивної та об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами захисника про те, що ОСОБА_8 діяв недобровільно, а під примусом з боку представників окупаційної влади.

Так, з пояснень допитаних в судовому засіданні свідків та з телефонних розмов обвинуваченого ОСОБА_8 убачається, що останній активно підтримав режим окупаційної влади, надавав всіляку допомогу у взаємодії з представниками окупаційної адміністрації РФ, сприяв у проведенні пошукових заходів, спрямованих на вилучення табельної зброї правників поліції, які не погодились на співпрацю з окупантами, продовжував виконувати вказівки та розпорядження керівника так званої «народної міліції м. Бердянська» ОСОБА_11 .

Зазначене є свідченням невимушеності його поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.

Окрім того, стороною захисту не надано відомостей про те, що ОСОБА_8 будь-яким чином повідомляв компетентним органом України про здійснення на нього тиску з боку представників окупаційної влади тощо.

Також колегією суддів встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом заходи для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Про час та дату всіх судових засідань ОСОБА_8 повідомлявся у передбачений законом спосіб як через публікацію виклику у газеті «Урядовий кур`єр», так і на офіційному веб-сайті судової влади України.

Таким чином, аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 111 КК України як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_8 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив особливо тяжкий злочин, проживає на тимчасово окупованій території, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, колегія суддів керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, беручи до уваги, обставини скоєного ОСОБА_8 злочину, який ним був вчинений в період дії в Україні воєнного стану, його тяжкість, враховуючи дані біографії обвинуваченого, недотримання ним складеної присяги поліцейського, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі на певний строк, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст. 54 КК України, позбавити його спеціального звання - «старшого лейтенанта поліції».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та призначити йому покарання у вигляді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією усього, належному йому на праві власності, майна.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_8 спеціального звання - «старший лейтенант поліції».

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити захиснику обвинуваченого та прокурору.

Інформацію про прийняте судом рішення відносно обвинуваченого ОСОБА_8 публікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3