В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 05 грудня 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0005569, яке внесене до ЄРДР 27 листопада 2023 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Тюмень, російська федерація, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) згідно з вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 18 квітня 1994 року, за ч. 4 ст. 81 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

2) згідно з вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 11 липня 1994 року, за ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 215-3 КК України, до позбавлення волі на строк 1 (один) рік, з відстрочкою виконання вироку на 1 (один) рік та штрафом 170 грн;

3) згідно з вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 24 грудня 1997 року, за ч. 3 ст. 143 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

4) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2003 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

5) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2005 року, за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців;

6) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 чевня 2008 року, за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 199 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

7) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2008 року, за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

8) згідно з вироком Фастівського міського суду Київської області від 29 грудня 2008 року, за ч. 3 ст. 321, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

9) згідно з вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 27 січня 2009 року, за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

10) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2009 року, за ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 216, ст. 227, ч. 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

11) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2013 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

12) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2013 року, за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

13) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року, за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

14) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року, за ч. 1 ст. 309 КК України, до арешту на строк 3 (три) місяці;

15) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2021 року, за ч. 1 ст. 309 КК України, до арешту на строк 6 (шість) місяців;

16) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2022 року, за ч. 2 ст. 309 КК України, до позбавлення волі на строк 1 (один) рік, яке відбував повністю та звільнений 12 травня 2022 року;

17) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2023 року, за ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (далі угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, за таких фактичних обставин.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

Встановлено, що 27 листопада 2023 року близько 11 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Некрасова, 80, в приміщенні амбулаторії сімейної медицини № 9, де в кімнаті гардеробу виявив жіночу куртку, яка належить ОСОБА_6 , марки «Diesel», чорного кольору, бувшу у використанні, яка знаходилась на металевому гачку для тримання одягу. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, таємно викрав жіночу куртку «Diesel» чорного кольору, вартістю 4196 гривень 67 копійок.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму ОСОБА_6 4196 гривень 67 копійок.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати винуватість у обсязі обвинувачення в судовому засіданні.

Підозрюваний ОСОБА_4 повністю відшкодував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 претензій майнового та морального характеру до підозрюваного ОСОБА_4 не має.

Сторони погодились, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначене покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуте ОСОБА_7 , покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2023 року і остаточно призначити йому покарання у виді 5-ти (п`яти) років 6-ти (шести) місяців позбавлення волі.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпіла надала прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0005569, яке внесене до ЄРДР 27 вересня 2023 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про його особу, зазначені у вступній частині вироку, враховуючи, що він не перебуває на обліку військовозобов`язаних, медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Положення ст. 71 КК України, сторонами угоди застосовані правильно.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання речовим речових доказів та передачу їх на зберігання від 29 листопада 2023 року, визнана речовим доказом: жіноча куртка чорного кольору «Diesel», яка була у використанні.

Згідно з розпискою від 29 листопада 2023 року, вони повернуті потерпілій ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, вказані речі необхідно залишити власнику.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки у порядку ст. 331 КПК України, від прокурора клопотань про це не надходило.

Керуючись ст. 100, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 05 грудня 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0005569, яке внесене до ЄРДР 27 вересня 2023 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2023 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 , після приведення вироку до виконання.

Речові докази: жіноча куртка чорного кольору «Diesel», яка була у використанні, - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області