Справа № 203/3954/23
Провадження № 1-кс/0203/3474/2023
УХВАЛА

03 серпня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити певні дії, заявлену в рамках кримінального провадження №0000110 від 05.08.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 387 КК України,

встановив:

20.07.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 (далі скаржник, заявник) із скаргою на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити певні дії, заявлену в рамках кримінального провадження №0000110 від 05.08.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 387 КК України, в якій просить суд:

- скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 08.05.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000110;

- зобов`язати уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000110.

В обґрунтування вимог скарги скаржник зазначив, що органом досудового розслідування було допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у вчиненні дії, передбаченої абз. 2 ч. 2 ст. 55 КПК України, а саме органом досудового розслідування ОСОБА_3 не вручена пам`ятка про права та обов`язки потерпілого. Проте слідчий виніс постанову про відмову у визнанні його потерпілим від 08.05.2023 року, яка підлягає скасуванню. Оскільки заявник вважає, що статус потерпілого у кримінальному провадженні було набуто ним з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.09.2022 року.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду із скаргою на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 20.07.2023 року, судову справу №203/3954/23, провадження №1-кс/0203/3474/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду 21.07.2023 року.

Чергове судове засідання з розгляду скарги було призначене судом на 03.08.2023 року.

У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Заявник подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Слідчий у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судовому засіданні до суду не надсилав.

Суд на підставі положень ст. ст. 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності заявника та слідчого за наявними у скарзі матеріалами, та на підставі положень ч. 4 ст. 107 КПК України без фіксування судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами скарги підтверджено, що на досудовому розслідуванні у Третьому слідчому відділі (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000110 від 05.08.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 387 КК України, відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 22.09.2022 року.

Постановою від 08.05.2023 року старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим було повторно відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 16.11.2022 року про залучення до кримінального провадження №0000110 як потерпілого.

В оскаржуваній постанові слідчий вказав, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, лише в такому випадку особа визнається потерпілою. Наявність душевних страждань чи спричинення тілесних ушкоджень останнього не підтверджується відповідними документами, у томі числі довідкою віл лікаря чи інших закладів охорони здоров`я.

Суд зазначає, що згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до положень статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Так, частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладених вище норм КПК України, а також встановлених обставин скарги, дає суду підстави для висновку про те, що заявником у кримінальному провадженні №0000110 від 05.08.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 387 КК України, є ОСОБА_3 , який є особою, яка повідомила про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Тому він вважається потерпілим у розумінні ч. 2 ст. 55 КПК України. При цьому ст. 55 КПК України у такому разі не зобов`язує заявника звертатися до слідчого із заявою про визнання його потерпілим, а слідчого виносити постанову про визнання заявника потерпілим.

Водночас в оскаржуваній постанові слідчий не врахував викладені вище норми КПК України та фактичні обставини подання ОСОБА_3 заяви про вчинення кримінального правопорушення відносно нього, не мотивував наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000110. Тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність задоволення у повному обсязі скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити певні дії, заявлену в рамках кримінального провадження №0000110 від 05.08.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 387 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 08.05.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000110.

Зобов`язати уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000110.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1