27.10.2023 Справа № 756/5477/22
Провадження № 1-кп/756/754/23
Справа № 756/5477/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця за національністю, із середньою освітою, працюючого у ТОВ "Фіфті Клаб", не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

04.05.2022 року близько 12 год. 15 хв. ОСОБА_5 перебував неподалік будинку по вул. Йорданська, 14 у м. Києві, де побачив ОСОБА_8 та в нього раптово виник злочинний умисел спрямований на примушення до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на примушення до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, в той же час, того ж дня, діючи умисно, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 та наніс удар долонею своєї правої руки в голову в область потилиці потерпілої ОСОБА_8 , в подальшому вирвав з рук потерпілої мобільний телефон марки «HONOR» моделі 8А, 32 GB, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , у корпусі синього кольору, вартістю 1 703 грн. 80 коп., у якому знаходилась сім-карта мобільного оператору «Лайф» із номером телефону НОМЕР_3 та сім-карта мобільного оператора «Київстар» із номером телефону НОМЕР_4 , які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Разом з цим, органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 з посиланням на наявність у нього корисного умислу на відкрите заволодіння майном потерпілої, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене в умовах воєнного стану кваліфікувалися за ч. 4 ст. 186 КК України.

Проте, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину не визнав, зазначив, що не мав наміру грабувати ОСОБА_8 , а між ними мали місце договірні відносини.

Зокрема, ОСОБА_5 надав показання про те, що з ОСОБА_8 перебував у стосунках, періодично проживали разом, іноді у нього, іноді у неї. Передумовами події, що сталась 04.05.2023 року був борг у розмірі 500 грн., який він дав ОСОБА_8 коли вони проживали разом на три дні, проте після цього вона зникла на місяць. За цей місяць вони декілька разів бачились на вулиці, іноді переписувались з метою зустрічі та повернення боргу. 04.05.2022 року в середині дня він побачив ОСОБА_8 на пішохідному переході напроти будинку АДРЕСА_3 . Він підійшов щоб нагадати за борг, вона відвернулась, почала його ігнорувати, після чого він вдарив її долонею руки по щоці, другий раз промахнувся. Так як це відбулось на проїзній частині вони відійшли з неї та почали говорити про борг. З метою повернення боргу він попросив щось в заставу. Вона дістала телефон, він не будучи впевненим що вона віддає його йому, думаючи що вона протягує телефон йому, взяв його в якості залога за борг. ОСОБА_8 просила повернути телефон назад пропонуючи навушники та посперечавшись, він запропонував телефон повернути назад, проте ОСОБА_8 брати його не захотіла. В цей же час зупинились автомобілі, а він не бажаючи продовжувати конфлікт на публіці вирушив додому з її телефоном, думаючи що вони разом підуть додому, а ОСОБА_8 просто відстала та наздожене його. В той момент він не задумувався, що це чужа річ. Прийшовши додому весь час чекав доки вона прийде, але прийшла поліція. На сьогоднішній день з потерпілою в нього дружні стосунки, всі завдані збитки він їй відшкодував.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.05.2022 року ОСОБА_8 повідомила, що 04.05.2022 року о 12 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, 14 біля дороги наглядно знайомий ОСОБА_10 наніс їй тілесні ушкодження та відібрав телефон «HONOR» 8А, синього кольору, тел: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 . (т. 1 а.с. 62).

Як вбачається з витягу з ЄРДР у кримінальному провадженню № 0000707 від 05.05.2022 року, за заявою ОСОБА_8 05.05.2022 року внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 186 КК України з посиланням на те, що 04.05.2022 року о 12 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, 14, невстановлена особа, у період військового стану, відкрито, із застосуванням насильства, яке не було небезпечне для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_8 у момент заподіяння, заволоділа мобільним телефоном марки «HONOR» моделі 8А, чим завдала останній майнового збитку (т. 1 а.с. 56).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 05.05.2022 року на сходовій клітці на другому поверсі по АДРЕСА_4 виявлено ОСОБА_5 , який на запитання слідчого чи є у нього при собі речі, які йому не належать, відповів, що у квартирі АДРЕСА_5 за вище вказаною адресою знаходиться мобільний телефон марки «HONOR» моделі 8А, що йому не належить, після чого ОСОБА_5 зайшов до вказаної квартири та виніс зазначений телефон та добровільно, самостійно, в присутності двох понятих, під відеозапис надав слідчому для огляду та вилучення даний телефон (т. 1 а.с. 63).

Разом із цим з дослідженого у судовому засіданні відеозапису, що є додатком до протоколу огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 25-А від 05.05.2022 року, вбачається, що ОСОБА_5 на запитання слідчого чи є при ньому чи в квартирі речі, які йому не належать відповів, що є мобільний телефон його подруги, який вона дала йому в якості завдатку за борг, який вона не віддала, що у протоколі цієї слідчої дії не відображено (т. 1 а.с. 66).

Відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 06.05.2022 року перед пред`явленням особи для впізнання у свідка ОСОБА_11 попередньо з`ясовано чи може вона впізнати особу. На запитання слідчого свідок ОСОБА_11 відповіла, що зможе впізнати та впізнає чоловіка, який 04.05.2022 року близько 12 год. 15 хв. за адресою м. Київ, вул. Йорданська, 14 наніс тілесні ушкодження жінці та силоміць вирвав у неї з рук мобільний телефон. Впізнала особу на фотознімку № 2. Впізнала особу за формою обличчя, носу, губ, зачіскою та загальними ознаками зовнішності (т. 1 а.с. 76-78).

Відповідно до довідки до протоколу впізнання особи за фотознімками по кримінальному провадженню № 0000707 від 05.05.2022 року на фотознімку № 2 зображено ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 79).

Відповідно до висновку експерта КМКБСМЕ № 042-435-2022 від 31.05.2022 року у ОСОБА_8 після події 04.05.2022 року мала місце забійна рана потиличної ділянки голови. Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно однократною травмуючою дією тупого предмета, характерні особливості травмуючої поверхні якого в ушкодженні не відобразились, могло утворитись 04.05.2022 року. Утворення вказаного ушкодження у ОСОБА_8 не виключається внаслідок падіння її з вертикального положення тіла на площину зі співударянням потиличною ділянкою голови об контратакуючу поверхню приземлення. Експертна об`єктивізація способу спричинення тілесного ушкодження можлива шляхом проведення слідчого експерименту з метою відтворення обстановки та обставин подій від 04.05.2022 року за участю ОСОБА_8 , а також за участю особи, яка спричинила їй вказане ушкодження. Дане ушкодження не є небезпечним для життя (т. 1 а.с. 84-87).

Відповідно до висновку експерта КНДКЦЕ № СЕ-19/111-22/15651-ТВ від 20.05.2022 року ринкова вартість мобільного телефону марки «HONOR» лінійки «8А» моделі «JAT-LX1» 2/32 ГБ в корпусі синього кольору, з пошкодженим екраном станом на 04.05.2022 року становила 1 703 грн. 80 коп. (т. 1 а.с. 92-96).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 30.05.2022 року слідчий запитав потерпілу відносно подій, які сталися 04.05.2022 року приблизно о 12 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, 14, на що потерпіла повідомила, що вона позичила гроші у свого знайомого ОСОБА_5 . З її слів це було за місяць від події. Позичала вона у нього 500 грн. Гроші їй потрібні були для знайомого щоб придбати бронежилет та потерпіла зазначила, що поверне кошти через 3 дні, але не змогла їх повернути, після чого ОСОБА_5 почав дзвонити потерпілій, а потім і присилати повідомлення з погрозами, де писав, що якщо зустріне її, то поб`є. З її слів погрози відбувалися приблизно 2 тижні. 04.05.2022 року потерпіла знаходилась біля переходу поряд з будинком № 14 по вул. Йорданській у м. Києві щоб перейти дорогу. В цей момент навпроти вона побачила ОСОБА_12 , який також збирався перейти дорогу. Коли загорілося зелене світло і вони почали зустрічний рух, то вони зустрілися посеред дороги, після чого ОСОБА_12 її вдарив. Перший удар він наніс своєю правою рукою в область потилиці. Після отриманого удару потерпіла закрила обличчя руками і трохи пригнулася і ОСОБА_12 наніс ще декілька ударів по голові і потім потерпіла намагалась відійти від нього і перейшла дорогу до зеленої зони. ОСОБА_12 переслідував її та кричав де мої гроші. Коли потерпіла була біля бровки ОСОБА_12 продовжував наносити їй удари по голові, після чого вона зачепилась об брівку та впала на землю. Після цього ОСОБА_12 її обійшов і став перед нею. Потерпіла йому кричала що він робить. В цей час на дорозі зупинилися дві машини, з однієї вийшов водій та сказав ОСОБА_12 , що він робить і навіщо дівчину б`є. В цей момент потерпіла встала, після чого у них виник словесний конфлікт під час якого потерпіла взяла до рук свій телефон. Після чого ОСОБА_12 наблизився до неї та забрав з її рук телефон. Сказав, що це застава поки вона не віддасть йому гроші. Потерпіла просила ОСОБА_12 повернути її телефон, але він тільки відходив від неї. Після цього ОСОБА_12 з телефоном пішов геть. В подальшому потерпіла поїхала до лікарні, де їй наклали один шов на голову, після чого вона поїхала до поліції. Зі слів потерпілої ОСОБА_12 її вдарив 4-5 разів ( т. 1 а.с.105-109).

Висвітлені у протоколі проведення слідчого експерименту від 30.05.2022 року відомості узгоджуються з оглянутим у судовому засіданні відеозаписом, що є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту, проте в ньому не зазначено, що зі слів потерпілої, після того як ОСОБА_5 забрав у неї телефон на її прохання подзвонити мамі він протягнув їй телефон, але почувши, що вона подзвонить у 102 не віддав його їй, попросивши щось взамін. ОСОБА_8 запропонувала взяти її навушники, на що ОСОБА_5 відповів, що вони стільки не коштують, після чого забравши телефон зі словами: «віддаси кошти, ти знаєш де я живу», розвернувся та пішов з її телефоном (т. 1 а.с. 110).

Відповідно до протоколу огляду предмету від 03.06.2022 року оглядом відеозапису «Video 2022-05-04 at 09/38/53» встановлено: на відео зафіксовано проїжджу частину по вул. Йорданській неподалік будинку 14 вм. Києві. При перегляді відеозапису встановлено, що через пішохідний перехід проходять декілька людей. Окрім цього, зафіксовано, як через пішохідний перехід переходить особа (потерпіла ОСОБА_8 ) в сторону будинку № 14 по вул. Йорданській в м. Києві. Далі, встановлено, що до вказаної особи (потерпілої ОСОБА_8 ) зі сторони будинку АДРЕСА_3 , на пішохідний перехід, підбігає інша особа (підозрюваний ОСОБА_5 ) та починає наносити їй удари в область голови та всього тіла, після чого, силоміць штовхає потерпілу ОСОБА_8 в сторону від пішохідного переходу та на цьому відеозапис закінчується (а.с. 115-120).

Указане в цьому протоколі огляду предмету підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з камери відеоспостереження «Безпечне місто», яка розташована на стовпі біля проїжджої частини по вул. Йорданській неподалік будинку 14 в м. Києві (т. 1 а.с. 113).

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що із 2019 року знайома з ОСОБА_5 , перебувала з ним у близьких стосунках та періодично з ним проживала. До того як вони посварились вона позичила у ОСОБА_5 500 грн. 00 коп. на три дні, проте тривалий час не віддавала. 04.05.2022 року біля 13 години йшла на маршрутку, а ОСОБА_5 йшов їй на зустріч. Вона одразу його не помітила. ОСОБА_5 підійшовши до неї та наніс їй три - чотири удари, мінімум два, вона прикривалась та просила його зупинитись та в цей час зачепилась за бордюр та впала. В той же час зупинились дві машини, з однієї вийшла дівчина, а з іншої чоловік. У машині, з якої вийшов чоловік сиділа ще якась жінка, яка не виходила. Після того, як вона піднялась, ОСОБА_5 її більше не бив, проте між ними виникла сварка, під час якої вона дістала свій телефон та сказала що якщо ОСОБА_5 не припинить завдавати їй ударів, вона подзвонить в 102. В цей час ОСОБА_5 взяв у неї з рук телефон в якості залога за борг та відійшовши на крок нікуди не уходив. Вона боючись забрати у нього телефон назад попросила повернути його їй, проте ОСОБА_5 просив дати йому щось взамін в якості залога за борг, на що вона запропонувала навушники, але так як вони коштували дешевше ніж розмір боргу, вона залишила в нього телефон. В лікарню поїхала не одразу, а десь о 16 годині, де її оглянули та зашили рану, наклали один шов. Одразу після лікарні поїхала в поліцію, проте не встигла, а тому написала заяву про подію на наступний день. Заява писалась з її слів, але підписувала вона документи не читаючи їх. Після цієї події бачилась з ОСОБА_5 тільки через 2 тижні, він вибачався та вона дізнавшись за якою статтею його обвинувачують, вважаючи дуже суворою санкцію статті без примусу з боку ОСОБА_5 написала заяву про закриття кримінального провадження. Наразі вона з ОСОБА_5 спілкуються, перебувають в хороших відносинах, претензій матеріального характеру вона до нього не має, шкода їй відшкодована, борг не повернула, ОСОБА_5 на його поверненні не наполягає. З приводу проведення слідчого експерименту зазначила, що у той день працівники поліції приїхали зранку, коли вона ще спала, зібралась за 15 хвилин та поїхала з ними у відділення поліції, а згодом на місце події, де пробули декілька годин. Коли повернулись назад слідчий заповнив протокол, який вона підписала не читаючи. Крім того підтвердила, що на відеозаписі з камери відеоспостереження «Безпечне місце», оглянутого у судовому засіданні дійсно зображена вона та ОСОБА_5 , а події що там відбуваються відповідають дійсності.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що ні з ОСОБА_5 , ні з ОСОБА_8 особисто не знайома. 04 травня 2022 року в першій половині дня, приблизно о 12 год 15 хв, вона разом зі своїм знайомим їхала на автомобілі з парку ОСОБА_13 на території Оболонського району м. Києва та побачила якусь сутичку між чоловіком та жінкою, що чоловік махав руками перед дівчиною. Тоді вони зупинилися і зі знайомим разом вийшли з автомобіля, після чого вона побачила, що чоловік вирвав телефон із рук дівчини, при цьому висловлювався нецензурною лексикою. Дівчина була перелякана. Після того як чоловік забрав телефон, він швидко пішов з місця події. Після цього, дівчина підійшла до неї та попросила зателефонувати та підвезти. ОСОБА_11 дала їй серветки, бо дівчина мала кров на обличчі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що з ОСОБА_5 вона знайома, оскільки її донька - потерпіла ОСОБА_8 зустрічалася з ним, деякий час жила разом з ним. На початку війни її донька перестала з ним проживати, бо вони посварилися. 4 травня 2022 року їй зателефонувала донька з чужого номеру та повідомила, що зустріла ОСОБА_5 на пішохідному переході і він її побив, а набрати не може, бо телефону не має. Вона доньці не повірила, а коли вони зустрілися особисто, то побачила подряпину на голові, однак вважає, що ушкодження незначні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що з ОСОБА_8 особисто не знайома. З ОСОБА_5 також особисто не знайома, не знала навіть його ім`я, однак їй відомо, що він її сусід з іншого поверху. На початку травня 2022 року до її квартири завітали працівники поліції та запропонували бути понятим, після чого вона спустилася на сходовий майданчик 2 поверху і там був ОСОБА_5 .. Працівники поліції запитали чи є в нього неналежні йому речі, на що ОСОБА_5 відповів, що так, а потім самостійно зайшов до квартири і виніс телефон, який добровільно віддав працівникам поліції. Після цього вказаний телефон було опечатано та поміщено до пакету. Також зазначила, що при ній до ОСОБА_5 погроз чи примусу не застосовувалося.

Аналогічні показання у судовому засіданні надала свідок ОСОБА_16 , яка показала, що з ОСОБА_5 знайома візуально, він її сусід, живе поверхом нижче. 05.05.2022 року працівники поліції запропонували їй стати свідком вилучення телефону, на що вона погодилась. ОСОБА_5 добровільно віддав телефон поліції, який поклали в пакет.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд керуючись своїм правом визначеним ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінальних правопорушень, враховуючи що це покращує становище особи.

Зокрема, суб`єктивна сторона злочинів проти власності (в даному випадку грабіж), характеризується прямим умислом та корисливим мотивом, який полягає в прагненні винного протиправно обернути чуже майно на свою чи іншої особи користь, тобто одержання фактичної можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися таким майном, як своїм власним.

Однак обґрунтованими є доводи захисту про відсутність у діях ОСОБА_5 корисливого мотиву, оскільки умисел ОСОБА_5 був направлений на примусове повернення потерпілою йому боргу, у спосіб заволодіння її майном як запорукою його повернення.

Під час судового розгляду судом установлено, що до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 передав у борг ОСОБА_8 грошові кошти у розмір 500 грн., які остання в узгоджений час повертала. ОСОБА_5 відбираючи у потерпілої мобільний телефон не мав корисливого мотиву та прямого умислу на заволодіння цим майном, а діяв з метою у такий спосіб примусити останню повернути йому грошові кошти.

Цей висновок ґрунтується на наданих у судовому засіданні показаннях потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_14 , показань обвинуваченого ОСОБА_5 , досліджених у судовому засіданні протоколом огляду місця події від 05.05.2022 року з доданим до нього відеозаписом цієї слідчої дії, що був відтворений у судовому засіданні, на якому ОСОБА_5 добровільно передає наявний у нього телефон потерпілої вказуючи, що він є заставою повернення йому грошових коштів, протоколом слідчого експерименту від 30.05.2022 року з доданим до нього відеозаписом цієї слідчої дії, що був відтворений у судовому засіданні, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 зазначає, що мала борг перед обвинуваченим і телефон він забрав у неї у якості застави, протоколом огляду предмета від 03.06.2022 року та відеозаписом з камер відеоспостереження «Безпечне місто», яка розташована на стовпі біля проїжджої частини по АДРЕСА_3 . В цій частині суд визнає указані свідчення правдивими, послідовними, такими що в цілому згоджуються між собою, а також є переконливими для стороннього спостерігача.

При цьому суд не бере до уваги показання обвинувачено, потерпілої та твердження захисників про те, що потерпіла ОСОБА_8 добровільно передала обвинуваченому ОСОБА_5 телефон з огляду на близькі стосунки потерпілої з обвинуваченим, налагодження їх відносин після події, також виходячи з доведеності застосування ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення насильства до потерпілої, яке не є небезпечним для її життя і здоров`я, а також враховуючи показання свідка ОСОБА_11 про те, що обвинувачений саме вихватив з рук потерпілої телефон проти її волі, як випадкового очевидця події не знайомої з її учасниками, а тому показання цього свідка не викликають у суду сумніву у їх правдиві.

Окрім того, суд відхиляє доводи захисту щодо нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій з мотивів ревнощі, оскільки указане не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні й суперечить встановленим обставинам вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що винні дії обвинуваченого помилково кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 186 КК України та підлягають перекваліфікації судом на ч. 2 ст. 355 КК України, що передбачає більш м`яке покарання.

Окрім того, суд не вважає, що внаслідок перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 4 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 355 КК України буде порушене право обвинуваченого на захист, оскільки саме обвинуваченим та його захисниками під час судового розгляду доводилась наявність у нього умислу не на відкрите викрадення чужого майна, а на примушення до виконання цивільно-правових зобов`язань.

Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б поставили під сумнів зібрані по справі докази, судом не вбачається, а посилання захисту на порушення судом порядку допиту свідків та потерпілої під час судового розгляду є безпідставними, оскільки їх допит проведено за правилами, передбаченими ст. 352 КПК України.

Таким чином, суд оцінюючи всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновкупро те, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України повністю доведена.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у примушенні до виконання цивільно-правового зобов`язання, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я,кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 355 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений примирився із потерпілою, відшкодувавши заподіяну шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, та те що обвинувачений за місцем роботи характеризується позитивно, а за місцем проживання - формально посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 355 КК України, але, з урахуванням обставин справи та особи винного, встановлення обставини, що по`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання та вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України

Питання процесуальних витрат суд вирішує з урахуванням приписів Глави 8 КПК України.

При вирішенні питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість призначеного покарання, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, його належну процесуальну поведінку під час судового розгляду, а тому не вбачає підстав для їх застосування.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки «HONOR» моделі 8А, 32 GB, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , у корпусі синього кольору, із сім-картою мобільного оператору «Лайф» із номером телефону НОМЕР_3 та сім-картою мобільного оператора «Київстар» із номером телефону НОМЕР_4 - залишити за належністю ОСОБА_8 .

Речові докази по справі, а саме оптичні СD-R диски - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 1 820 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять) грн. 48 коп. на користь держави (Державна казначейська служба України, код доходів 24060300 «Інші надходження», МФО 899998).

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя