Справа № 303/6225/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19.02.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/16/24, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000040, внесеному 26.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 та ч.4 ст.191 КК України про накладення арешту на майно: комп`ютер (системний блок) з маркуванням «LG», та USB флеш-накопичувач марки «Goodram», які належать ОСОБА_7 , вилучене 27.12.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів судового провадження убачається, що 27 грудня 2023 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку будинку за місцем реєстрації та фактичного проживання головного юрисконсульта ММКП «РБУ» ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: комп`ютер (системний блок) з маркуванням «LG», який упаковано в поліетиленовий пакет сірого кольору та USB флеш-накопичувач марки «Goodram», який упаковано в паперовий конверт, які належать ОСОБА_7 . В обґрунтування доводів клопотання слідчий зазначає, що вилучене майно постановою прокурора від 27.12.2023, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.З метою збереження речових доказів, забезпечення виконання судової комп`ютерно-технічної експертизи та здійснення його огляду за участю спеціаліста, а також запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цього майна, прокурор просить накласти арешт на майно.

Перевіривши доводи клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно. Так, слідчий суддя встановив, що комп`ютер (системний блок) з маркуванням «LG» та USB флеш-накопичувач марки «Goodram», які належать ОСОБА_7 , не є об`єктами обшуку згідно з ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2023. В ході судового розгляду клопотання прокурором не доведено, що комп`ютер (системний блок) з маркуванням «LG» та USB флеш-накопичувач марки «Goodram», які належать ОСОБА_7 , містять інформацію, яка має значення для кримінального провадження № 0000040 за ознаками діянь передбачених ч.3 та ч.4 ст.191 КК України, а також відповідають критеріям передбаченим ст. 98 КПК України, тобто не доведено їх значення як речових доказів у даному кримінальному провадженні. Окрім того, на переконання слідчого судді, прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_7 як власника майна, про який ідеться у клопотанні прокурора. З огляду на наведене, клопотання прокурора визнано таким, що задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що вказане у клопотанні майно є предметом вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Апелянт зазначає, що слідчий суддя, всупереч вимогам закону, не взяв до уваги те, що відсутність арешту вказаного у клопотанні майна перешкодить проведенню слідчих дій та позбавить можливості об`єктивного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Заслухавши доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги наступне.

Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на комп`ютер (системний блок) з маркуванням «LG» та USB флеш-накопичувач марки «Goodram», які належать ОСОБА_7 , вилучені 27.12.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим суддею належним чином були враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладені в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить висновку про те, що, відмовивши в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на комп`ютер (системний блок) з маркуванням «LG» та USB флеш-накопичувач марки «Goodram», слідчий суддя при розгляді клопотання та прийнятті судового рішення взяв до уваги положення ст. ст. 132, 170 КПК України, дав належну оцінку як доводам клопотання, так і фактичним обставинам, на підставі яких прокурор вніс клопотання.

Як вірно встановлено слідчим суддею, комп`ютер (системний блок) з маркуванням «LG» та USB флеш-накопичувач марки «Goodram», які належать ОСОБА_7 , не є об`єктами обшуку згідно з ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2023.

При цьому, дослідивши та перевіривши зміст клопотання та матеріали, долучені до нього, апеляційний суд визнає обґрунтованим і таким, що знаходить своє підтвердження, і висновок слідчого судді про те, що прокурором не доведено, що комп`ютер (системний блок) з маркуванням «LG» та USB флеш-накопичувач марки «Goodram», які належать ОСОБА_7 , містять інформацію, яка має значення для кримінального провадження № 0000040 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 та ч.4 ст.191 КК України, а також відповідають критеріям передбаченим ст. 98 КПК України, тобто не доведено їх значення як речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Поряд із цим, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_7 як власника майна, про який ідеться в клопотанні прокурора

Разом із тим, клопотання не містить виклад обставин на підтвердження того, що майно, яке за твердженням прокурора належить арештувати, відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України, зокрема може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набуто кримінально протиправним шляхом.

Тому, апеляційний суд вважає, що посилання прокурора на те, що арешт майна є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів, наведено без належного обґрунтування співвідношення вимог кримінального процесуального закону з фактичними обставинами цього кримінального провадження, що в свою чергу ставить під сумнів і доводи прокурора про достатність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно - комп`ютер (системний блок) з маркуванням «LG» та USB флеш-накопичувач марки «Goodram».

За таких обставин, апеляційний суд також вважає, що прокурором не наведено достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, не доведено існування ризиків, визначених у абзаці 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, належним чином не обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд також вважає, що в матеріалах провадження немає будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно.

Також апеляційний суд бере до уваги і те, що будь-які докази, які б підтверджували можливість відчуження тимчасово вилученого майна, в органа досудового розслідування відсутні, що у свою чергу свідчить і про те, що клопотання базується на припущеннях за усіма, наведеними у ньому правовими позиціями.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказане у клопотанні майно є предметом вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказане у клопотання майно відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя, всупереч вимогам закону, не взяв до уваги те, що відсутність арешту вказаного у клопотанні майна перешкодить проведенню слідчих дій та позбавить можливості об`єктивного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки не підтверджені жодними доказами, та спростовуються наведеним вище, а відтак, жодним чином не впливають на висновки слідчого судді.

Тому, наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи, у тому числі й про те, що слідчий суддя необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, відхиляє як безпідставні.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно - комп`ютер (системний блок) з маркуванням «LG» та USB флеш-накопичувач марки «Goodram», з викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку із чим, як клопотання, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні клопотання слідчого є ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна, про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».

З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, залишається без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу - сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого, підозрюваного чи їхніх захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не приєднані будь-які докази (документи), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не посилався під час розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000040, внесеному 26.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 та ч.4 ст.191 КК України про накладення арешту на майно: комп`ютер (системний блок) з маркуванням «LG», та USB флеш-накопичувач марки «Goodram», які належать ОСОБА_7 , вилучене 27.12.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ., - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: