ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4020/23 Номер провадження 11-сс/814/97/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08 січня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001425 від 08.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та продовжено відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Суми, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, розлученого, раніше судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, строком на 41 день, тобто до 17 лютого 2024 року 07 год 50 хв.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявні достатні підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 з мотивів, наведених у клопотанні, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на момент застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли та продовжують існувати й на цей час, так як сам факт його перебування в умовах ізоляції,на думку суду,не міг змінити його настільки, що зникла суспільна небезпечність вчиненого діяння або змінились обставини,які б виключали можливість повторення вчинення ним аналогічних дій в майбутньому.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що у судовому засіданні не встановлено достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на незаконність та необґрунтованість прийнятого рішення, що слідчим суддею не враховано відсутність існування ризиків, які недоведені прокурором будь-якими належними та допустимими доказами.

Вказує, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України є необґрунтованою та безпідставною. ОСОБА_7 непричетний до інкримінованого йому злочину, підозра ґрунтується виключно на показаннях потерпілої ОСОБА_10 , яка умисно оговорює ОСОБА_7 , а слідчим шляхом її показання будь-яким чином не перевірялись.

Також зазначає, що в ході досудового розслідування не встановлено, чи тілесні ушкодження на тілі потерпілої утворились в день події 08.05.2023 чи раніше шляхом спричинення їх іншою особою. Вказує, що до цього часу із ОСОБА_7 не проведено слідчий експеримент з метою відтворення дійсних обставин та обстановки події.

Наголошує, що у кримінальному провадженні наразі слідчі та процесуальні дії не проводяться, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 фактично продовжено для отримання висновку судової психіатричної експертизи та необхідності відкрити матеріали досудового розслідування стороні захисту та ознайомити ОСОБА_7 в умовах СІЗО.

Крім того вказує, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 має на утриманні 16-річного сина, зареєстроване фактичне місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , фізично здоровий, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Позиції інших учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та підозрюваний скаргу підтримали та просили її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів скарги.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001425 від 08.05.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.05.2023 близько 14 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебували за адресою: АДРЕСА_2 , де разом вживали алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виникла сварка через відмову останньої вступити з ним в статеві стосунки, після чого ОСОБА_7 почав виганяти її, хапаючи за одяг та виштовхуючи з квартири. Будучи роздратованим сваркою з ОСОБА_12 та її відмовою відразу залишити квартиру ОСОБА_7 штовхнув потерпілу ОСОБА_13 , від чого остання впала на підлогу в коридорі квартири.

В подальшому, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ногами наніс ОСОБА_13 , не менше 4 ударів в область тулубу справа та зліва, а також невстановленим в ході розслідування гострим чи заточеним предметом поріз в ділянку шиї. Після чого, взяв потерпілу, яка лежала на підлозі, за ноги та стягнув її по сходах з 4 до 1 поверху під`їзду.

Внаслідок вищевказаного фізичного насильства ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості можна розділити на декілька груп:

- до першої групи відносяться: переломи ребер зліва з саднами шкіри грудної клітини, які в подальшому ускладнились лівобічним посттравматичним гемопневмотораксом, по ступеню тяжкості оцінюються лише в своїй сукупності та відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя (п.2.1.2., 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95р.);?

- до другої групи відносяться: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку та параорбітальна гематома, які по ступеню тяжкості оцінюються лише в своїй сукупності та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95р.);

- до третьої групи відноситься: різана рана шиї з пошкодженням м`яких тканин, яка оцінюється, як ЛЕГКЕ тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95р.)

Відомості за даним фактом внесені до ЄРДР за № 0001425 від 08.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

11.08.2023 склад кримінального правопорушення у вказаному провадженні перекваліфіковано з ч. 1 ст. 122 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.

17.08.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

23.08.2023 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

12.10.2023 керівником Полтавської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування до 17.11.2023.

13.10.2023 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави відносно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.11.2023.

13.11.2023 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави продовжено строк досудового розслідування до 17.02.2024.

13.11.2023 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави відносно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.01.2024.

05.01.2024 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що заявлені ризики переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не зменшилися.

А також вказав на неможливість завершити досудове розслідування до спливу строку дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу, через необхідність дочекатися висновку проведеної стаціонарної психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_7 , виконати вимоги ст. 290 КПК України щодо відкриття та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження потерпілої, підозрюваного та його захисника, розглянути клопотання, в тому числі про проведення слідчих дій, якщо такі надійдуть, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування та направити їх до суду.

Вказане клопотання задоволено 08.01.2024, так як слідує з ухвали слідчого судді, продовжуючи ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою, слідчий суддя врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про те, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст.194 КПК України.

Так, під час вирішення клопотання слідчого, слідчий суддя встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, 2) незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема слідчий суддя врахував, що підозрюваний перебував у розшуку, згідно ухвали Сумського апеляційного суду з 05.01.2023, не з`являвся у судові засідання в Ковпаківський районний суд м. Суми, де розглядається кримінальне провадження відносно нього. Окрім того, перебував у розшуку у цьому кримінальному провадженні, оскільки після кримінального правопорушення виїхав з міста Полтави. Вказане дає підстави стверджувати, що ризик переховування від органу досудового розслідування та в подальшому суду є реальним.

Послався на наявність ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків в кримінальному провадженні, в тому числі, шляхом застосування до останніх насильства, внаслідок чого вони можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань.

Крім того, в разі обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить характеристика його особи, який раніше засуджувався за вчинення умисних злочинів, судимість за які не погашена у встановленому законом порядку і наразі Сумським апеляційним судом та Ковпаківським районним судом м. Суми здійснюється розгляд кримінальних проваджень щодо нього, що в своїй сукупності свідчить про схильність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень.

З огляду на це, слідчий суддя врахував й доводи прокурора про наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом неявки або несвоєчасної явки до органу досудового розслідування та суду із вчиненням дій задля перешкоджання явки потерпілої чи свідків до органу досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а слідчим та прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження прав ОСОБА_7 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інші (менш суворі) запобіжні заходи, має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Поряд із цим, обґрунтованою є підозра ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується доданими до клопотання доказами у їх сукупності, зокрема висновком судово-медичної експертизи № 675, згідно з яким у потерпілої ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження 3 груп в тому числі тяжких, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 , яка прямо вказала на ОСОБА_7 як особу яка вчинила відносно неї злочин, протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , які показали що ОСОБА_7 зловживає спиртними напоями та застосовував до них насильство також та вони його бояться. Свідок ОСОБА_11 також показала, що була свідком як ОСОБА_7 виганяв ОСОБА_12 з квартири та остання була в крові. Як ОСОБА_7 наносив потерпілій удари вона не бачила, однак зрозуміла що її побив ОСОБА_18 , оскільки в цей час в квартирі більше нікого не було.

Тобто наведені дані свідчать про те, що ОСОБА_7 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, проте питання щодо доведеності його вини у зазначеному діянні, а також повнота досудового розслідування, має бути встановлена в ході судового розгляду по суті і на даний час не є предметом розгляду.

В той же час, посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має на утриманні 16-річного сина, зареєстроване фактичне місце постійного проживання, фізично здоровий, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, значною мірою не впливає на прийняте слідчим суддею рішення.

Слід також звернути увагу, що у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, що в даному випадку має місце та виключає можливість визначити заставу ОСОБА_7 .

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому апеляційні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4