Провадження № 1-кп/204/1245/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001981, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 27.06.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народилась в с. Рогізно Яворівського району Львівської області, громадянина України, одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, старший навідник 2 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, статтею 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02 травня 2023 року № 3057-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.06.2023 № 163, солдата ОСОБА_5 , виведено з розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого навідника 2 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 12 червня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 жовтня 2020 року № 301, майора ОСОБА_7 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 02.10.2020 № 270 на посаду командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 18 жовтня 2020 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за штатною посадою.

Окрім цього відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17 квітня 2022 року № 109, майора ОСОБА_8 , заступника командира 2 самохідно-артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) № 112 від 12.04.2022 на посаду заступника командира мотопіхотного батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 та вважати таким, що з 17 квітня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звання майор належить до старшого офіцерського складу, звання солдат належить до рядового складу.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що майор за своїм військовим званням є начальником для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.

Також відповідно до статті 107 Статуту, заступник командира батальйону з морально-психологічного забезпечення в мирний і воєнний час відповідає за організацію і проведення виховної роботи, за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, бойових завдань, повсякденної діяльності батальйону, за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців роти, їх соціальний захист.

Заступник командира батальйону з морально-психологічного забезпечення підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу батальйону.

Також відповідно до статті 101 Статуту, командир батальйону в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність батальйону, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів батальйону і законність їх витрачання, за організацію і стан пожежної безпеки батальйону.

Таким чином, командир мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , майор ОСОБА_7 по відношенню до старшого навідника 2 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_5 був прямим начальником за своїм службовим становищем та за військовим званням, а останній підлеглим майора ОСОБА_7 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст. ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Під наказом у ст. 401 КК України розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або не вчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. В контексті ст. 402 КК України під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.

Особа, яка одержала законний наказ, зобов`язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу це виконання особою свого юридичного (службового) обов`язку.

Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В свою чергу, солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, та проходячи її на посаді старшого навідника 2 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 14 червня 2023 року приблизно о 08 год. 43 хв., тобто в умовах воєнного стану, знаходячись у приміщенні Новотроїцького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Покровської міської ради Донецької області за адресою: Донецька область, Покровський район, Покровська міська громада, с. Новотроїцьке, вул. Шкільна, буд. 11, відкрито відмовився виконати бойове розпорядження (наказ) командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 № 101 від 06 червня 2023 року, доведений заступником командира мотопіхотного батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_8 про негайне здійснення маршу на автотранспорті взводу матеріального забезпечення мотопіхотного батальйону з АДРЕСА_3 , де отримати та перевірити справність штатної зброї, отримати додатковий боєкомплект, бронежилети, шоломи кевларові, індивідуальні медичні аптечки, протигаз, шанцевий інструмент та інше військове майно, яке необхідно для виконання бойового завдання, на кожного військовослужбовця. Після чого до 12 год. 00 хв. здійснити марш з району АДРЕСА_3 до командного спостережного пункту 2 мотопіхотної роти та у подальшому з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. висунутися на позиції ПВ «Голівуд», на якій вже зайняв оборону особовий склад 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 . Зайняти оборону у складі підрозділів на вказаному напрямку та вести оборонний бій наявними вогневими засобами з метою недопущення просування противника чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

В ході підготовчого судового засідання сторонами надано суду письмову угоду про визнання винуватості від 29 вересня 2023 року, яка була укладена між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за № 0001981 від 27.06.2023 року та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , що містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 4 ст.402 КК України, де вказано, що обвинувачений ОСОБА_5 під час судового провадження беззастережно визнає свою винуватість в інкримінованому йому діянні та зобов`язується надати стороні обвинувачення достовірну та повну інформацію, що стосується всіх фактів цієї справи.

Сторони узгодили покарання, а саме: з урахуванням ст. 69 КК України, з якої вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статті 65 КК України, сторони мають право, використовуючи положення статті 69 КК України, узгоджувати інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення, сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому солдату ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України,у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Сторони вважають за можливе з урахуванням всіх конкретних обставин справи на підставі положень ст. 58, 69 КК України замість основного покарання обвинуваченому солдату ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, призначити покарання у вигляді службового обмеження строком 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення солдату ОСОБА_5 в дохід держави двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 попереднє ув`язнення починаючи з 14.06.2023 року до дня ухвалення вироку судом у строк відбутого покарання з розрахунку один день тримання під вартою в умовах гауптвахти дорівнює одному дню тримання у дисциплінарному батальйоні.

Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглянувши в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості укладену 29 вересня 2023 року між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за № 0001981від 27.06.2023 року та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , вислухавши з приводу цього пояснення сторін про затвердження угоди, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості ОСОБА_5 може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене покарання.

Відповідно до положень п. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_5 у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив затвердити вказану угоду, призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_4 , вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, в судовому засіданні просила затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого та міркувань прокурора, захисника в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання обвинуваченим винуватості у його скоєнні.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим, за участі захисника, про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинені кримінального правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, відноситься до тяжких злочинів, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, потерпілих у вказаному кримінальному провадженні не має, згідно службової характеристики, характеризується позитивно, згідно побутової характеристики характеризується позитивно, приймав участь у бойових діях, має поранення отримане під час бойових дій, одружений, до адміністративної відповідальності не притягувався, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити міру покарання, узгоджену сторонами про визнання винуватості із застосуванням положень ст.ст. 58, 69 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 фактично затримано в порядку ст.208 КПК України14 червня 2023 року об 11 год. 00 хв. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2023 року застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Утримувати ОСОБА_5 на гауптвахті. Визначено заставу у кримінальному провадженні у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 214 720,00 гривень, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У цьому випадку в строк покарання, зараховується строк попереднього ув`язнення, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 110, 124, 314, 369, 371-374, 468-476 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 вересня 2023 року, яка була укладена між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за № 0001981 від 27.06.2023 року та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України призначене ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 основне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням у доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого.

Під час відбування цього покарання засуджений ОСОБА_5 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти в залі суду.

Зарахувати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення з 14 червня 2023 року по 20 листопада 2023 року, з розрахунку один день позбавлення волі - три дні службового обмеження для військовослужбовців.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, обвинуваченим, його захисником, з підстав, передбачених п.1 ч.4ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п.2 ч.4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1