Справа № 953/5638/23
н/п 1-кс/953/8500/23
"30" жовтня 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив :
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 24.02.2022 після фактичної тимчасової окупації м. Вовчанськ, Чугуївського району, Харківської області, збройними силами держави-агресора рф більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше липня 2022 року, у громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник кримінальний протиправний умисел, направлений на здійснення колабораційної діяльності.
З цією метою, ОСОБА_5 у липні 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), перебуваючи на території тимчасово окупованого державою-агресором рф м. Вовчанськ, Чугуївського району, Харківської області, діючи умисно, добровільно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, добровільно зайняла посаду начальника відділу кадрового забезпечення т.зв. «Военно-гражданской администрации Волчанского района Харьковской области».
Реалізація вищевказаних обов`язків покладених окупаційною владою на ОСОБА_5 , здійснювалась нею добровільно, шляхом накладення резолюцій на службових документах, затвердження актів, погодження рішень підлеглих осіб, наданням їм особистих усних та письмових розпоряджень, вказівок тощо, у тому числі на офіційних бланках окупаційної адміністрації.
26.10.2023 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України.
Кримінальний кодекс України за даний склад злочину передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
Сторона обвинувачення зазначає, що з метою забезпечення виконання в подальшому рішення суду, за яким ОСОБА_5 може бути визнано судом винною, а санкція статті КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі та конфіскацію майна, тому з метою забезпечення виконання кримінального закону України, необхідно накласти арешт на майно підозрюваної.
В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, на електронну адресу суду надійшла заява прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , в якій він просить судове засідання щодо арешту майна розглядати без його участі у зв`язку з службовою зайнятістю. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити (а.с. 197).
Майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення підозрюваної ОСОБА_5 .
На електронну адресу суду надійшла заява захисника підозрюваної ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9 , в якій він просить розглянути клопотання про арешт майна за його відсутності, покладається на розсуд суду (а.с. 198).
26.10.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто добровільне за`йняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, в окупованій адміністрації держави-агресора (а.с. 171-175).
Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України, передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Захід забезпечення у вигляді арешту майна підозрюваного, шляхом заборони відчуження вказаного майна, належного підозрюваній, відповідає завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваної ОСОБА_5 завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту отримання ним копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1