Справа № 167/161/24
Номер провадження 1-кп/167/40/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рожище Волинської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця солдата військової частини «номер», раніше судимого: вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 03 березня 2021 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України; вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України; вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі - КК України)

в с т а н о в и в :

До Рожищенського районного суду Волинської області надійшло кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000696 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та щодо ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

20 лютого 2024 року прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 до суду подано клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки ризики, визначені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) не змінилися, а продовжують існувати. Зокрема, обвинувачений може мати намір переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, та незаконно впливати на потерпілих та свідків, схиляючи їх давати неправдиві показання чи відмовитись їх надавати шляхом вмовляння, погроз чи підкупу. Зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав з підстав, викладених у ньому.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в підготовчому судовому засідання підтримали клопотання прокурора з підстав наведених у ньому.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти клопотання прокурора, просять застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого, оскільки, на їхню думку, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, суд доходить такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2023 року підозрюваному ОСОБА_7 було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 20 січня 2024 року включно. На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначено заставу в розмірі 80520 грн для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 січня 2024 року підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 23 лютого 2024 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000696 від 22 листопада 2023 року. На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначено заставу в розмірі 75700 грн для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків.

Нормою ч. 3 ст. 315 КПК передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші обставини що не перешкоджають застосуванню запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду. Спроби ж протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Із клопотання прокурора вбачається, що у кримінальному провадженні встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, такі як, можливість обвинуваченим переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків, які продовжують існувати на теперішній час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Рожищенським районним судом Волинської області розпочато судове провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Суд не перейшов до судового розгляду кримінального провадження, не заслухано показань обвинуваченого, потерпілих, свідків та не досліджено письмових доказів. Тобто в суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику переховування обвинуваченого від суду. Такий висновок ґрунтується на тому, що обвинувачений міцних соціальних зв`язків не має, не перебуває у зареєстрованому шлюбі та обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушеннях, зокрема за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Така обставина, як усвідомлення тяжкості покарання, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду та планувати втечу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків суд враховує встановлену кримінальним процесуальним законом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілим у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Наведене свідчить, що ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом від них показань та дослідження їх судом.

Тому, зважаючи, що на момент вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не заслухано показань потерпілих та свідків, відтак є необхідність врахування й ризику незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, показання яких є необхідними для його розгляду в суді.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зав`язків обвинуваченого, наявності у нього утриманців чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд приходить до переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а саме, цілодобовий домашній арешт, а тому клопотання захисника та обвинуваченого з цього приводу не підлягає задоволенню.

На думку суду, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також, визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відтак, суд доходить висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, достатніми для переконання, що існують передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, і які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам, а тому, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

При цьому, слід залишити попередньо визначені ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 січня 2024 року розмір застави - 25 (двадцять п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) грн та обов`язки, які покладаються на обвинуваченого ОСОБА_7 у випадку застосування такої.

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 20 квітня 2024 року включно.

Залишити попередньо визначений розмір застави щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень та обов`язки, які на нього покладаються у випадку застосування такої, що зазначені в ухвалі слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 січня 2024 року.

Заставу в розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень, внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: , депозитний рахунок №UA0002504, банк ДКСУ м.Київ МФО 820172, та надати документ, що це підтверджує слідчому, прокурору або суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити для відома та виконання в Державну установу «Луцький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1