У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

Справа № 936/185/24

Провадження № 1-кп/936/51/2024

16.02.2024 р. смт Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Воловець, Воловецького району, Закарпатської області, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше судимому, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Воловецького районного суду Закарпатської області знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що на розгляді Воловецького районного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 26.09.2023 приблизно о 20:45 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в ромському поселенні за адресою АДРЕСА_1 , в ході сварки, на грунті неприязних відносин, діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, наніс один удар ножем в ліву частину шиї ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення шиї.

Згідно висновку експерта №40/В від 30.10.2023 у гр. ОСОБА_6 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани шиї зліва, яке виникло від дії гострого колючо-ріжучого предмета, яким міг бути ніж по механізму проколювання з розрізанням та за ступенем тяжкості згідно наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року "Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" пункту 2.3.1. "а" кваліфікується як легке тілесне ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я більше 6 діб та не більше 21 дня.Ці дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині.

27.09.2023 щодо підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб- до 24.11.2023 року включно, після чого ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 22.11.2023 продовжено його дію до 27.12.2023, а в подальшому до 18.02.2024.

Підставою продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів прокурор вважає наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Ствердив, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки, з огляду на те, що ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились.

Обвинувачений та його захисник проти застосування найбільш обтяжливого запобіжного заходу заперечили.

Представник потерпілого підтримала клопотання прокурора, вважає, що перебування обвинуваченого на волі є загрозою для життя потерпілого.

Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, представника потерпілого, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України- закінчений замах на умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Як встановлено з матеріалів справи, 27.09.2023 щодо підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб- до 24.11.2023 року включно, після чого ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 22.11.2023 продовжено його дію до 27.12.2023, а в подальшому до 18.02.2024.

Положенням ч.3 ст.315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд дотримується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 була наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений перебуваючи на волі може здійснити спроби переховування від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Тобто ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених статтею 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При чому, ризик кримінального провадження, як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні.

Так, злочин, вчинення якого інкриміновано ОСОБА_4 , а саме за ч.2 ст.15 ч.2 ст.115 КК України- є особливо тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Суд вважає, що обвинувачений, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В контексті цього ризику, суд враховує особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, наявність недостатніх соціальних зв`язків, відсутність джерела доходу, схильність до вчинення умисних злочинів.

Підсумовуючи викладене, суд вважає доведеним існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя визнав обґрунтованими посилання сторони обвинувачення про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що показання свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин, що становлять предмет доказування у кримінальному провадженні.

Доказів зменшення цього ризику в ході підготовчого судового розгляду не встановлено.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймає під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на відповідних учасників кримінального провадження існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Показання у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище обвинуваченого, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на учасників цього кримінального провадження з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Також суд вважає наявним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи не в умовах запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 , будучи судимим раніше, може продовжити свою злочинну діяльність, довести до кінця вбивство потерпілого чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Одночасно із встановленням обставин, що зумовлюють існування вищезазначених ризиків, чинне законодавство зобов`язує суд перевірити також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до особи.

Суд вважає, що крім обґрунтованої підозри, наявність якої вже досліджувалась при обранні та продовженні строку дії тримання під вартою і яку підтверджує, в тому числі, скерований на розгляд до суду обвинувальний акт, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Отже, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених у досліджуваному клопотанні, суд вважає, що на даний час стороною обвинувачення доведено, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дала б суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

За правилами ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Із урахуванням того, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення вчинено із застосуванням насильства, суд доходить до переконання про відсутність підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 197, 199, 315, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 - задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , строк тримання під вартою на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 16.04.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде складено 19.02.2024 об 11-00 годині.

Суддя ОСОБА_1