Дата документу 06.02.2024
Справа № 334/826/24
Провадження № 1-кс/334/395/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000043 від20.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189КК України,

установив:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло вищевказане клопотання про арешт майна узгоджене із процесуальним прокурором прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 .

В обґрунтування свого клопотання слідчий вказав про те, що 05.02.2024 в порядку ст. 208 КПК України затримано громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення особистого обшуку якого виявлено та вилучено:

- Мобільний телефон IPhone XS MAX золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 ;

- Сім карта мобільного оператора «Лайфселл» з маркування НОМЕР_4 ;

- Банківська карта емітована «ПриватБанк» (Золота для виплат) № НОМЕР_5 ;

- Грошові кошти в сумі 2723 гривні ( 2 купюри 1 000 гривень АВ 6172064, ЯБ 7902342, 1 купюра 500 гривень ЕД 7182075, 1 купюра 200 гривень УІ 8408659, 1 купюра 20 гривень ТН 0686548, 1 купюра 2 гривні СД 0768905, 1 купюра 1 гривня УЄ 9411805)

- Купюра 2 Долари США J17714841A;

- Купюра 1 Долар США B45167547E.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Клопотання слідчого оформлене відповідно до ст. 171 КПК України та погоджено процесуальним прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя.

Слідчий до судового засідання надав суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, підтримав свої вимоги та просив накласти арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 4ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження такого, знищення, що в свою чергу суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись статями 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000043 від 20.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 05.02.2024 року в ході проведення в порядку ст. 208 КПК України затримання громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення особистого обшуку а саме:

- Мобільний телефон IPhone XS MAX золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 ;

- Сім карта мобільного оператора «Лайфселл» з маркування НОМЕР_4 ;

- Банківська карта емітована «ПриватБанк» (Золота для виплат) № НОМЕР_5 ;

- Грошові кошти в сумі 2723 гривні ( 2 купюри 1 000 гривень АВ 6172064, ЯБ 7902342, 1 купюра 500 гривень ЕД 7182075, 1 купюра 200 гривень УІ 8408659, 1 купюра 20 гривень ТН 0686548, 1 купюра 2 гривні СД 0768905, 1 купюра 1 гривня УЄ 9411805)

- Купюра 2 Долари США J17714841A;

- Купюра 1 Долар США B45167547E..

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1