У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 620 191 000 000 012 93 від 16 вересня 2019 року ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області,

громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14.04.2023 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 620 191 000 000 012 93 від 16.09.2019 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - повернуто прокурору.

Мотивуючи своє рішення, суд зазначив, що як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить конкретного формулювання обвинувачення.

Водночас, в даному обвинувальному акті викладені лише зміст встановлених органом досудового розслідування фактичних обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_6 , й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній, а такі відомості, у відповідності до ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру та ОСОБА_6 за цим процесуальним рішенням фактично є підозрюваним.

Так суд зазначив, що з тексту обвинувального акта вбачається, що формулювання обвинувачення, яке в ньому зазначено, не відповідає тим фактичним обставинам, які встановлені в ході досудового розслідування та які за своїм змістом є значно більшими, ніж висунуте обвинувачення.

При цьому, викладене в обвинувальному акті обвинувачення не містить викладу об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину (вина, мотив та мета, а також спосіб, час, місце, обстановка, засоби та знаряддя вчинення злочину), в яких обвинувачуються ОСОБА_6 , а тому не може вважатися висунутим в порядку, встановленому КПК України.

Підсумовуючи, на переконання суду, обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону не висунуто.

Не погоджуючись з постановленою судом першої інстанції ухвалою, вважаючи її необґрунтованою, невмотивованою та такою, що не ґрунтується на нормах КПК України, прокурор у провадженні ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, в апеляційній скарзі з доповненнями просить ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14.04.2023, якою повернуто обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України, скасувати та направити обвинувальний акт для розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що в постанові ВСУ від 12.10.2017 у справі №5-253кс (15) 17 надано роз`яснення, що вказівка в обвинувальному акті про достатність доказів для підозри, а не обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, по суті обвинувальний акт не змінює, оскільки в ньому наведені фактичні дані, що в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Прокурор вказує, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України було складено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, зокрема, в ньому міститься повний та вичерпний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що свідчить про відповідність даного процесуального документу вимогам ст. 291 КПК України.

На переконання прокурора, повертаючи обвинувальний акт прокурору та аналізуючи неконкретність висунутого обвинувачення, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, передбаченим кримінальним процесуальним законодавством України на стадії підготовчого судового засідання, фактично надавши оцінку доведеності обвинувачення, сформульованому в обвинувальному акті прокурором, що, у свою чергу, має досліджуватись і встановлюватись судом під час безпосередньо здійснення судового провадження, а не на стадії підготовчого судового засідання.

Крім того, прокурор у провадженні ОСОБА_5 зазначає, що в оскаржуваній ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 14.04.2023 не зазначено, яким саме вимогам ст. 291 КПК України не відповідає обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України.

На думку прокурора, суд першої інстанції фактично залишив поза увагою вимоги, передбачені ст. 374 КПК України, у контексті того, що питання формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення можуть бути предметом розглядом і оцінки тільки під час судового розгляду.

Окремо прокурор зауважує, що в ухвалі суду першої інстанції не має прізвища прокурора ОСОБА_8 , який безпосередньо брав участь у підготовчому судовому засіданні14.04.2023, але суд помилково визначив прокурора, який наразі взагалі не працює у Київській обласній прокуратурі, що підтверджується аудіозаписом судового засідання.

Скориставшись правом, передбаченим ст. 402 КПК України, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14.04.2023, а ухвалу суду першої інстанції від 14.04.2023 - залишити без змін.

Заслухавши доповідь головуючої судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Як указують приписи ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити обов`язкові відомості, перелік яких є вичерпним.

Зокрема, обвинувальний акт, згідно з положеннями п. 5 вказаної норми процесуального закону, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні, на його переконання, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, а формулювання обвинувачення, яке в ньому зазначено, не відповідає тим фактичним обставинам, які встановлені в ході досудового розслідування та які за своїм змістом є значно більшими, ніж висунуте обвинувачення.

Водночас, суд першої інстанції в ухвалі послався і на те, що обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, прокурором, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, не висунуто.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки в обвинувальному акті, на виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, викладені: фактичні обставини кримінального правопорушення з описом конкретних дій, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 , в тих межах, в яких слідчий, прокурор вважали їх встановленими; зазначена правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і частину статті Закону про кримінальну відповідальність; окремо наведено формулювання обвинувачення, де викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор, з зазначенням об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З обвинувального акта вбачається, що в межах кримінального провадження № 620 191 000 000 012 93 від 16.09.2019 обвинувачення висунуте саме ОСОБА_6 , анкетні відомості якого в повному обсязі зазначені в обвинувальному акті.

У будь-якому разі, твердження суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті викладені лише зміст встановлених органом досудового розслідування фактичних обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_6 , й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній, а такі відомості, у відповідності до ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру та ОСОБА_6 за цим процесуальним рішенням фактично є підозрюваним - не ґрунтуються на вимогах закону, бо суд на стадії підготовчого судового засідання не може досліджувати та порівнювати зміст підозри та пред`явленого обвинувачення, а також давати оцінку правильності чи хибності як викладеному в обвинувальному акті формулюванню обвинувачення на підставі викладених фактичних обставин кримінального правопорушення та які прокурор вважає встановленими, що підлягає доказуванню стороною обвинувачення тільки під час судового розгляду провадження по суті, за результатами якого суд і формулює обвинувачення, визнане доведеним або приймає рішення про недоведеність обвинувачення//повністю або частково, або виправдовує обвинуваченого з підстав, визначених законом.

А тому, суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору для усунення його недоліків, а саме з підстав, що обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення та послідовних фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вийшов за межі своїх повноважень в підготовчому судовому засіданні.

Крім того, слід вказати, що мотивування рішення про необхідність повернення обвинувального акта прокурору - носить узагальнюючий характер.

Отже, оскільки, в обвинувальному акті укримінальному провадженні № 620 191 000 000 012 93 від 16.09.2019 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, за відсутності інших підстав для повернення обвинувального акта прокурору, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали Печерського районного суду міста Києва від 14.04.2023з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час чого необхідно врахувати і положення ст.ст. 28, 318 КПК України щодо проведення і завершення судового розгляду протягом розумного строку.

За викладеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_5 задовольнити, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 620 191 000 000 012 93 від 16 вересня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3