Справа № 496/7772/23
Провадження № 1-кс/496/2407/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000854 від 09.11.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з вказаним вище клопотанням. При цьому посилається на те що, 08.11.2023 до ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від державного інспектора Державної екологічної служби Південно-західного округу про те, що 08.11.2023 під час здійснення інспектування території Одеського району виявлено на околиці села Мирне Одеського району Одеської області, осіб та техніку, які без дозвільних документів, вчиняли дії (вивіз відходів та скидання на землю) щодо забруднення земель речовинами, відходами ти іншими матеріалами, які можуть бути шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля. В ході проведення огляду місця події від 08.11.2023 року за адресою: Одеська область, Одеський район, село Мирне, за координатами 46.4730459, 30.3926401 та 46.4727030, 30.3925315, де в ході огляду виявлено та вилучено: автомобіль марки «МАЗ» номерний знак НОМЕР_1 ; екскаватор-навантажувач марки «VOLVO BL61B»; трактор марки «МТЗ-80» номерний знак НОМЕР_2 ; причеп номерний знак НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: трактор марки «МТЗ-80», серія НОМЕР_4 , яке упаковано до сейфпакету № PSP1244554; ключ від екскаватора-навантажувача, марки «VOLVO BL61B», який упаковано до сейпакету №PSP1244557; ключ та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу спеціалізованого вантажного самоскиду МАЗ (модель 551605-275) НОМЕР_5 , які упаковано до сейпакету №PSP1200193. Вищевказані вилучені речі є знаряддям скоєння кримінального правопорушення, зберегли на своїх поверхнях сліди або інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які необхідно відшукати за допомогою проведення відповідних слідчих дій та судових експертиз, 09.11.2023 року слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених речей та документів. Враховуючи необхідність проведення подальших слідчих та процесуальних дій, судових експертиз, що має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні з метою схоронності виявлених та вилучених в ході обшуку речей, документів та іншого майна, що має значення по даному кримінальному провадженню, виявлення, фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відносяться до обставин, що підлягають доказуванню по кримінальному провадженню, які можуть мати значення для об`єктивного, всебічного і повного розслідування кримінального провадження, у зв`язку із чим слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, але міститься клопотання про розгляд справи у відсутність слідчого та прокурора. Їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України.

13.11.2023 року до судового засідання від адвоката ОСОБА_4 в інтересах володільця тимчасово вилученого майна Приватного підприємства «Авто-Гранд» надійшло заперечення на клопотання про арешт майна, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на екскаватор-навантажувач марки «VOLVO BL61B»; ключі запалювання від екскаватора-навантажувача, марки «VOLVO BL61B», вилучені за адресою: Одеська область, Одеський район, с.Мирне, координатами 46.4730459, 30.3926401 та 46.4727030, 30.3925315.

Також захисником надано в інтересах володільця тимчасово вилученого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» заперечення на клопотання про арешт майна, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на: автомобіль марки «МАЗ» (модель 551605-275) р. н. НОМЕР_1 ; трактора марки «МТЗ-80» р. н. НОМЕР_2 ; Причеп номерний знак НОМЕР_3 ; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: трактор марки «МТЗ-80» серії НОМЕР_4 ; Ключи запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу спеціалізованого вантажного самоскиду МАЗ (модель 551605-275) НОМЕР_6 , вилучені за адресою Одеська область, Одеський район, с. Мирне координати 46.4730459, 30.3926401 та НОМЕР_7 , 30.3925315 та розгляд справи провести без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється, згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заперечення адвоката з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.173 КПК України, повинен врахувати, зокрема правову підставу для арешту майна.

У провадженні слідчого відділу Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000854 від 09.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Слідчий у клопотанні про арешт майна посилається на те, що вилучені транспортні засоби та документи на них є знаряддям скоєння кримінального правопорушення, та 09.11.2023 року вилучені речі та документи визнанні речовими доказами.

До клопотання слідчого додано рапорт чергового СРПП № 1 ОРУП № 2 про те, що 08.11.2023 року 0 16:23 за адресою Біляївський район, с. Мирне, вул. Гагаріна, завод Південь агропереробка, працює екскаватор по видобуванню глини, затримано трактор, що вивозить сміття та вивозить в яму після видобутку глини.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 08.11.2023 року, ст. дізнавачем ОСОБА_5 за адресою Одеська область, Одеський район, с. Мирне координати 46.4730459, 30.3926401 та 46.47274030, 30.3925315 було виявлено котлован приблизно 50 метрів завдовжки, в ширину приблизно 30 метрів, в глибину приблизно 4 метри на поверхні якого виявлені побутові відходи, перегнилі відходи овочів, відходи паливно-мастильних матеріалів, відходи тари хімічних засобів (миття та знезараження), забруднення виробничої води та інше.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

З доданих до клопотання матеріалів зокрема вбачається, що згідно пояснень тракториста ТОВ «Південьагропереробка» ОСОБА_6 , він, виконуючи свої трудові обов`язки з вивозу побутового сміття на сміттєзвалище с. Доброжанове, Одеська область, Одеський район, прийняв особисте рішення висипати сміття в котлован.

Після виявлення цього правопорушення інспектором державної екологічної інспекції ОСОБА_7 , та з метою ліквідації наслідків забруднення територій (несанкціонованого викиду побутового сміття) останнім було залучена техніка екскаватор та вантажний автомобіль МАЗ. Прибрати сміття останні не встигли з огляду на прибуття працівників правоохоронних органів.

У зв`язку із вище викладеним суд погоджується з доводами адвоката в інтересах ПП «Авто-Гранд» та ТОВ «Південьагропереробка», оскільки слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Сам володілець тимчасово вилученого майна не має до цього будь якого відношення та не може нести будь яку відповідальність, як адміністративну так і кримінальну.

Також є слушними доводи адвоката про те, що вилучені транспортні засоби та документи належать ПП «Авто-Гранд» та ТОВ «Південьагропереробка», зазначені слідчі дії направленні на перешкоджання законній господарській діяльності суб`єкта господарювання.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що фактичними підставами арешту майна є сукупність фактичних даних, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної, фізичної чи моральної шкоди, на розмір завданої шкоди та на наявність у відповідних осіб майна, яке підлягає арешту чи конфіскації.

При розгляді заяв про втручання держави у здійснення права власності ЄСПЛ спершу розглядає, чи таке втручання здійснювалося для досягнення соціально значущої мети, а також у межах існуючого законодавства. Щодо першого критерію, Суд залишає державі можливість самостійного оцінювання.

Як свідчить аналіз практики ЄСПЛ, найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (forseable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля ( рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар ( серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти ( наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

При здійсненні оцінки правомірності та виправданості допустимих обмежень прав і свобод ЄСПЛ послідовно вирішує чотири групи питань: 1) чи було оскаржуване обмеження (втручання) передбачене законом; 2) чи переслідувало воно одну з легітимних цілей, зазначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини; 3) чи було воно «необхідним у демократичному суспільстві»; 4) чи було воно пропорційним до тієї правомірної мети, якої намагалися досягти.

Згідно з вимогами ст.171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити таки захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи те, що безпосередньо під час розгляду клопотання про арешт майна, не доведено слідчим правових підстав для накладення арешту на майно, також не доведено необхідність такого арешту, володільцем яких являється ПП «Авто-Гранд» та ТОВ «Південьагропереробка», а тому у задоволенні клопотання про накладення арешту слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000854 від 09.11.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 20.11.2023 року.