Провадження № 1-кс/202/8020/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 04.09.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000977, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого неповну загальну середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, неповнолітніх дітей чи непрацездатних на утриманні осіб не маючого, ніде не зареєстрованого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-08.06.2011 року Амур Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст. 263, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

-01.08.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання 1 місяць позбавлення волі за вироком Амур Нижньодніпровського р/с м. Дніпропетровська від 08.06.2011 та остаточно призначено до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

-04.10.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком Індустріального р/с м. Дніпропетровська від 01.08.2012 та остаточно призначено до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

-04.02.2015 року Амур Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано 1 місяць позбавлення волі за вироком Індустріального р/с м. Дніпропетровська від 04.10.2012 та остаточно призначено до відбуття 1 рік 1 місяць позбавлення волі;

-01.04.2015 року Амур Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком Амур Нижньодніпровського р/с м. Дніпропетровська від 04.02.205 та остаточно призначено до відбуття 3 роки позбавлення волі;

-13.07.2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

-12.09.2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання 7 місяців позбавлення волі за вироком Індустріального р/с м. Дніпропетровська від 13.07.2018 та остаточно призначено до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

-29.10.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.1 ст.321, ч.3 ст.321, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці;

-11.04.2019 року Амур Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Індустріального р/с м. Дніпропетровська від 21.02.2019 та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 8 місяців позбавлення волі;

-21.02.2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст. 70 КК України даним покаранням поглинуто покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2019 року та остаточно призначено до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

-16.06.2023 року звільнений по відбуттю строку покарання з Солонянської ВК № 21;

-31.08.2023 року відносно якого у порядку ст. 291 КПК України до Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпро було направлено обвинувальний акт за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2023 року старший слідчий слідчого відділення ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, та визначити заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107 360 гривень.

Клопотання обґрунтовано тим, що 15.09.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

Так, підозрюваний, який є особою неодноразово судимою за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, та повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

ОСОБА_5 03 вересня 2023 року приблизно о 01 годині 30 хвилин знаходився поблизу магазину «Osuma - sushi», розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 52, де, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами та доповненнями) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 до 15 листопада 2023 року, , переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, , за допомогою раніше заготовленого предмету - металевих кусачок, роз`єднав металеву конструкцію, якою був обнесений зовнішній блок кондиціонеру марки «Idea» у корпусі білого кольору, модель ISR 12HR-SA1-DN8, серійний номер 4F739B5132, заволодів зазначеним блоком, завдавши власнику ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 8609 гривень 90 копійок.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 , із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України.

В ході проведення досудового розслідування у встановленому КПК України порядку, отриманні докази, які підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення даного кримінального правопорушення, а саме:

-протокол огляду місця події 03.09.2023;

-протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_8 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_9 ;

-протокол пред`явлення особи ОСОБА_5 , для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 ;

-документами на вкрадене майно;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину. На теперішній час зібрані докази, які мають суттєве значення для доказування вини ОСОБА_5 , підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому вказана обставина може бути врахована судом при застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені злочину в якому він підозрюється. Вказана обставина може бути врахована судом при обранні стосовно ОСОБА_5 , запобіжного заходу, оскільки останній підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Також, враховуючи п.п. 4, 5, 8 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є міцність соціальних зв`язків підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність постійного місця роботи та судимостей. У ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , постійного офіційного місця роботи не має, не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, ніде не зареєстрований у м. Дніпро, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на теперішній час має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, відносно якого 31.08.2023 у порядку ст. 291 КПК України до Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпро було направлено обвинувальний акт за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, так як останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Крім того, прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання останнього винуватим у вчиненні злочину, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від органу досудового розслідування та/або суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , розуміє факт того, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення базується на показаннях представника потерпілого та свідка, тому він може одноосібно або за допомогою інших осіб, незаконно впливати на них у кримінальному провадженні, та шляхом погроз або умовлянь із застосуванням фізичного або психологічного впливу примусити представника потерпілого чи свідка до зміни своїх показів.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , ніде не працював та вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, з корисливих мотивів, та при цьому має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, що свідчить про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень проти власності з метою власного збагачення та отримання грошей для життя. Наявність вказаного ризику знаходить своє підтвердження фактичною метою його вчинення джерело доходу, через вчинення неправомірних дій. Крім того, раніше був засуджений за корисливі злочини, що свідчить про наявність ризику продовження ним злочинної діяльності.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може застосовуватись до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Тобто, слідчий вважає, що є обґрунтовані підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам під час судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_5 , з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та визначити розмір застави у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий зазначає, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, запобігання вказаним ризикам неможливе.

В ході розгляду клопотання слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків. Прокурор ОСОБА_10 просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та визначити спів мірний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти обґрунтованості підозри, ризики вважав недоведеними. Просив застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, дослідивши доводи клопотання та надані докази на його обґрунтування, вважає, доведеним що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке, відповідно до ст..12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Підозра достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події 03.09.2023; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 , для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 ; документами на вкрадене майно; та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

Оцінюючи ризики, слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий та прокурор.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, слідчий суддя враховує, введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний контроль за процесуальною поведінкою підозрюваного.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваного, незаконно впливати на потерпілого, підтверджується тим, що обвинувачення в основному підтверджується показаннями потерпілого та свідків, знаючи про це підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на них, шляхом вмовляння або погроз, з метою змінення ним своїх показань.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, підозрюваний раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини та на теперішній час підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, внаслідок чого не має постійного заробітку, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинив з метою заробітку, у зв`язку з чим останній може вчинити нові кримінальні правопорушення, не маючи місця роботи та джерела доходу.

Слідчий суддя не входить в аналіз доказів обґрунтованість підозри, тому що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається по суті пред`явленого обвинувачення, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу.

Слідчий суддя також враховує доводи підозрюваного, викладені на його користь, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню встановлених процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо стану здоров`я підозрюваного, не надано доказів, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись під вартою та проходити курс лікування в умовах спеціалізованої установи.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя наголошує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчинене в умовах воєнного стану.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Аналогічні висновки викладені й у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», де вказано, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79).

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено, що будь-який інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування .

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з урахуванням особи підозрюваного, суд вважає за можливе визначити підозрюваному відповідний розмір застави.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим ним діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити. Тому, слідчий суддя враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., що відповідає межі застави, встановленій п.2 ч.5 ст.182 КПК України. Окрім того, у разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким, чином клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят днів) днів до 26 листопада 2023 року включно.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити підозрюваного з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного, наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на підозрюваного строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 26 листопада 2023 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1