Справа № 947/371/24
Провадження № 1-кс/947/524/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001710, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим відділом Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0001710, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за фактом того, що посадові особи однієї із комунальних установ міста Одеси, діючи за попередньою змовою групою осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, переслідуючи корисливі мотив і мету незаконного збагачення, вимагають неправомірну вигоду за безперешкодну реалізацію товарів.

У ході проведення досудового розслідування та зібраними матеріалами кримінального провадження встановлено, що до вчинення вищевказаного злочину ймовірно причетний громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та використовує автомобіль марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2003 року випуску, який обіймає посаду головного спеціаліста відділу протидії стихійної торгівлі КУ «Муніципальна служба розвитку торгівлі» Одеської міської ради.

Так, встановлено, що ОСОБА_5 обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу протидії стихійної торгівлі КУ «Муніципальна служба розвитку торгівлі» Одеської міської ради та керуючись статутом

КУ «Муніципальна служба розвитку торгівлі» Одеської міської ради відповідальний за забезпечення ефективності використання місць комунальної власності територіальної громади міста Одеси для розміщення тимчасових споруд (далі - ТС) для здійснення підприємницької діяльності та елементів вуличної торгівлі (далі - ЕВТ) у місті Одесі, а також забезпечення повноти сплати за користування ними. Здійснює за дорученням Уповноваженого органу організаційних заходів, спрямованих на забезпечення дотримання вимог законодавства України, рішень Одеської міської ради, її виконавчого комітету та розпоряджень міського голови у сфері розміщення ТС та ЕВТ. Здійснює заходи з упорядкування розміщення ТС, ЕВТ та інших елементів благоустрою. Сприяє розширенню та вдосконаленню мережі підприємств торгівлі, ресторанного господарства та сфери послуг, а також організації місцевих ринків, ярмарків, розвитку усіх форм торгівлі. Здійснює підготовку документів та надання інших послуг, необхідних для укладення договорів на право тимчасового користування місцями для розміщення ТС та ЕВТ у м. Одесі. Проводить інвентаризацію, огляд, обстеження та облік ТС та ЕВТ, розташованих у межах міста Одеси. Здійснює заходи, пов`язані з демонтажем ТС та ЕВТ відповідно до законодавства України, рішень Одеської міської ради, її виконавчого комітету, розпоряджень міського голови, наказів керівника Уповноваженого органу, а також за дорученням Уповноваженого органу. Здійснення моніторингу розміщення ТС та ЕВТ на території міста Одеси та аналізу інформації за договорами на право тимчасового користування місцями для розміщення ТС та ЕВТ.

Окрім цього, відповідно до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №183 від 27.05.2021 «Про порядок здійснення контролю за виконанням Правил благоустрою території міста Одеси» КУ «Муніципальна служба розвитку торгівлі» Одеської міської ради надано повноваження складати протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, ОСОБА_5 зловживаючи своїм службовим становищем та повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди від осіб, що здійснюють свою підприємницьку діяльність, під натиском складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст.152 КУпАП «Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів» вимагає грошові кошти у підприємців при цьому, використовуючи автомобіль марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2003 року випуску.

03.01.2024 у період часу з 12:29 години по 14:01 годину на узбіччі дороги навпроти будинку №24 по вул.Марсельській у м.Одеса, проведено обшук автомобіль марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2003 року випуску, яким користується ОСОБА_5 та у ході проведення якого виявлено та вилучено:

- два аркуші паперу у клітинку із записами;

- бланки протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 152 КУпАП із №012382, №012383, №011775;

- копія протоколу про адміністративні правопорушення за ст. 152 КУпАП із №011481 від 03.08.2022 на 1 арк.;

- вісім бланків зобов`язань;

- один бланк зобов`язань по Приморському району на 2 арк., які упаковано у сейф-пакет №RIC2009531;

- мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, imei: НОМЕР_2 , та один флеш-накопичувач марки «Transcend 8 gb», сірого кольору, які упаковано у сейф-пакет №RIC2009527.

У ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнім із кишені брюк було видано та у подальшому вилучено:

- грошові кошти у сумі 6000 гривень, 12 банкнот номіналом по 500 гривень із наступними номерами: АЖ8808529, ЛЗ6526191, ЦА5098914, ЕБ1201544, ЕЖ2933963, ВЕ2845628, АМ8734265, ГК0363334, ББ1754788, ЄЗ0573582, АА2323593, ЄД3923715, які упаковано у сейф-пакет №RIC2009530;

- мобільний телефон марки «Айфон 12 Міні», синього кольору, із чохлом чорного кольору, які упаковано у сейф-пакет №RIC2009529.

Із гаманця чорного кольору, який належить ОСОБА_5 виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 805 гривень, одна банкнота номіналом 500 гривень із номером ГЛ5654769, три банкноти номіналом по 100 гривень із номерами УЖ0726917, ЗГ2811394, УН8885138, одна банкнота номіналом 5 гривень із номером УЙ4593144, які упаковано у сейф-пакет №RIC2009532.

Також, проведено особистий обшук громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході проведення якого виявлено та вилучено:

- грошові кошти у сумі 1000 гривень, які складаються із двох банкнот номіналом по 500 гривень із номерами ВВ6856735, ЄЖ0698152, які упаковано у сейф-пакет №RIC2009528;

- мобільний телефон марки «Pixel 7 Pro», чорного кольору, imei: НОМЕР_3 , imei: НОМЕР_4 , який упаковано у сейф-пакет №7077926;

- два аркуші паперу у клітинку із записами, які упаковано у паперовий пакет, який скріплений бирками із відтиском печаті ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та відповідно підписаний.

03.01.2024 постановою слідчого вищевказані вилучені документи долучені до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів.

Процесуальний керівник звертається з клопотанням посилаючись на те, що є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаних обшуків майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, грошові кошти набуті кримінально-протиправним шляхом, що підтверджується протоколом ідентифікації грошових коштів від 03.01.2024, могло зберегти на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в ньому.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 надав письмові заперечення, в судовому засіданні звернув увагу на те, що вилучені у ОСОБА_5 грошові кошт в сумі 805 гривень є його особистим майном та жодного відношення до кримінального провадження не має. Клопотання прокурора не містить будь-якого обґрунтування щодо накладення арешту на особисте майно підозрюваного, що не відповідає положенням Конституції України, кримінально процесуального закону України та практиці ЄСПЛ. Крім того, накладення арешту на протоколи про адміністративні правопорушення унеможливить розгляд справ про адміністративні правопорушення та як наслідок призведе до уникнення від відповідальності осіб стосовно яких вони були складені. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Власник вилученого майна ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, підтримав позицію свого захисника.

Власник вилученого майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, звернув увагу на те, що він не є підозрюваним у кримінальному провадженні, вилучені у нього під час обшуку грошові кошти в сумі 1000 гривень є його особистим майном. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, могло бути знаряддям його вчинення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 03.11.2023 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Положеннями статей 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею на даний час встановлено, що вилучене майно, а саме: два аркуші паперу у клітинку із записами; бланки протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 152 КУпАП із №012382, №012383, №011775; копія протоколу про адміністративні правопорушення за ст. 152 КУпАП із №011481 від 03.08.2022 на 1 арк.; вісім бланків зобов`язань; один бланк зобов`язань по Приморському району на 2 арк., які упаковано у сейф-пакет №RIC2009531; мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, imei: НОМЕР_2 , та один флеш-накопичувач марки «Transcend 8 gb», сірого кольору, які упаковано у сейф-пакет №RIC2009527; грошові кошти у сумі 6000 гривень, 12 банкнот номіналом по 500 гривень із наступними номерами: АЖ8808529, ЛЗ6526191, ЦА5098914, ЕБ1201544, ЕЖ2933963, ВЕ2845628, АМ8734265, ГК0363334, ББ1754788, ЄЗ0573582, АА2323593, ЄД3923715; мобільний телефон марки «Айфон 12 Міні», синього кольору, із чохлом чорного кольору; грошові кошти у сумі 805 гривень, одна банкнота номіналом 500 гривень із номером ГЛ5654769, три банкноти номіналом по 100 гривень із номерами УЖ0726917, ЗГ2811394, УН8885138, одна банкнота номіналом 5 гривень із номером УЙ4593144; мобільний телефон марки «Pixel 7 Pro», чорного кольору, imei: НОМЕР_3 , imei: НОМЕР_4 ; два аркуші паперу у клітинку із записами, відповідають критеріям ст.98 КПК України.

Зв`язок даного майна із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Щодо накладення арешту на вищевказані вилучені під час проведення обшуку автомобіля марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2003 року випуску, яким користується ОСОБА_5 , в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , грошові кошти, речі та документи, то зазначене майно, може свідчити про зловживання службовим становищем посадових осіб однієї з комунальних установ Одеської міської ради, переслідуючи корисливі мотив і мету незаконного збагачення, шляхом вимагання неправомірної вигоди за безперешкодну реалізацію товарів, а грошові кошти мають ознаки майна, отриманого в результаті неправомірних дій, а тому є важливими доказами можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та накладення арешту на них є необхідним для збереження цих речових доказів та недопущення їх знищення.

Доводи захисника щодо належності ОСОБА_5 грошових коштів будуть предметом перевірки під час подальшого досудового розслідування.

В той же час, під час розгляду клопотання встановлено, що вилучені у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти у сумі 1000 гривень, які складаються із двох банкнот номіналом по 500 гривень із номерами ВВ6856735, ЄЖ0698152, є майном, що не має відношення до предмету розслідування кримінального провадження №0001710, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Так, власник у судовому засіданні зауважив, що вони є його особистим майном. У зв`язку з чим у цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001710, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на: два аркуші паперу у клітинку із записами; бланки протоколів про адміністративні правопорушення за ст.152 КУпАП із №012382, №012383, №011775; копію протоколу про адміністративні правопорушення за ст.152 КУпАП із №011481 від 03.08.2022 на 1 арк.; вісім бланків зобов`язань; один бланк зобов`язань по Приморському району на 2 арк., які упаковано у сейф-пакет №RIC2009531; мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, imei: НОМЕР_2 , та один флеш-накопичувач марки «Transcend 8 gb», сірого кольору, які упаковано у сейф-пакет №RIC2009527; грошові кошти у сумі 6000 гривень, 12 банкнот номіналом по 500 гривень із наступними номерами: АЖ8808529, ЛЗ6526191, ЦА5098914, ЕБ1201544, ЕЖ2933963, ВЕ2845628, АМ8734265, ГК0363334, ББ1754788, ЄЗ0573582, АА2323593, ЄД3923715; мобільний телефон марки «Айфон 12 Міні», синього кольору, із чохлом чорного кольору; грошові кошти у сумі 805 гривень, одна банкнота номіналом 500 гривень із номером ГЛ5654769, три банкноти номіналом по 100 гривень із номерами УЖ0726917, ЗГ2811394, УН8885138, одна банкнота номіналом 5 гривень із номером УЙ4593144; мобільний телефон марки «Pixel 7 Pro», чорного кольору, imei: НОМЕР_3 , imei: НОМЕР_4 ; два аркуші паперу у клітинку із записами.

шляхом заборони будь-кому користуватися та розпоряджатися ними до скасування арешту у порядку встановленому КПК України.

У задоволені клопотання в іншій частині - відмовити та повернути вилучене майно - його власнику.

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 .

Згідно ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1