У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000045, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Керецьки Свалявського району (теперішній Хустський район) Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, раніше несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000045, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2023, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000045 відомості про яке внесено до ЄРДР 28.02.2023 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше серпня 2022 року, у ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , розробили протиправний механізм, відповідно до якого особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, протиправно, безпідставно вносяться до Єдиного комплексу інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (система «Шлях»), що в подальшому дає підставу для безперешкодного виїзду за межі території України, оформляючи, при цьому, фіктивний трудовий договір між особою, яка має намір виїхати за кордон та перевізником, призначаючи таких осіб на посаду водія мікроавтобуса.

На виконання вказаного протиправного механізму, 03.08.2022, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , як співзасновники, зареєстрували ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» () із видом діяльності: 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у., 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту та 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту та визначили ОСОБА_8 директором вказаного товариства. В подальшому ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», в особі директора ОСОБА_8 , отримало ліцензію на здійснення міжнародних перевезень та доступ до системи «Шлях», що давало можливість здійснювати внесення за допомогою власного електронного ключа, виданого на ім`я ОСОБА_8 , як директора товариства, до Єдиного комплексу інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (система «Шлях») відомості щодо працівників власного товариства, які являються водіями.

Згідно розподілених між собою функцій ОСОБА_4 та ОСОБА_8 здійснювали підшукування відповідних потенційних «клієнтів» - осіб призовного віку, які мають намір неправомірно покинути територію України, та в подальшому, фіктивно працевлаштовували їх в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» під виглядом водіїв. За вказані дії ОСОБА_8 та ОСОБА_4 від так званих «клієнтів» отримували грошову винагороду у розмірі від 1000 до 1500 доларів США, в залежності від термінів перебування особи, яка покидає територію України, за кордоном або інших особистих домовленостей.

Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи спільні із ОСОБА_8 протиправні наміри, спрямовані на особисте збагачення за рахунок організації незаконного переправлення військовозобов`язаних чоловіків за кордон під час мобілізаційних заходів на території держави в умовах воєнного стану, до своєї протиправної діяльності залучили громадянина ОСОБА_9 . Останній маючи відповідні навики, використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за грошову винагороду, та за вказівками ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , здійснював фіктивне працевлаштування в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» та безпосереднє внесення до системи «Шлях» інформації стосовно осіб призовного віку, що виїжджають за кордон у якості водіїв мікроавтобусів. Крім цього, ОСОБА_9 особисто контролював строки перебування осіб, внесених ним до системи «Шлях», під видом водіїв товариства за кордоном, з метою недопущення протермінування перебування таких осіб за межами України, оскільки це є підставою для подальшого припинення дії ліцензії на міжнародні перевезення відповідними контролюючими органами та доступу до системи «Шлях».

Працевлаштування в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» здійснювалось таким чином, що особа, яка мала намір виїхати за кордон, за допомогою інтернет-месенджеру пересилала на мобільний телефон ОСОБА_4 або ОСОБА_8 фотозображення своїх особистих документів, а останні, в свою чергу, пересилали їх ОСОБА_9 , який на підставі таких фотокопій оформляв документації про працевлаштування таких осіб водіями на товаристві. При цьому, такі особи фактично для оформлення документів до ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» не з`являлись, в товаристві не працювали, автотранспортні перевезення не здійснювали, а виїжджали за кордон в особистих цілях, не пов`язаних з діяльністю ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в чому і полягала фіктивність їхнього оформлення на товаристві в якості водіїв.

У кожному випадку особи, які виїхали за кордон, будучи внесеними до системи «Шлях» в якості водіїв на ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», перебували там до 60 діб та, перед закінченням цього терміну, повертались на декілька днів до України, щоб не протермінувати визначений законом термін перебування за кордоном. У подальшому, їх повторно вносили до системи «Шлях», на підставі чого вони виїжджали за кордон.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , за попередньою змовою, організували механізм незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб громадян України, через державний кордон України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на виконання протиправного механізму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України підшукали ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_3 , який мав намір виїхати за кордон за грошову винагороду, якого з 09.09.2022 фіктивно прийняли на роботу на ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_9 підготував відповідний наказ (наказ № 25 від 08.09.2022).

У подальшому, 13.09.2022 о 13:53 годині ОСОБА_9 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_10 за кордон в якості водія на ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало йому можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства. Наступного дня, 14.09.2022 ОСОБА_10 , в якості другого водія на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , за кермом якого в якості основного водія перебував ОСОБА_4 , на пункті пропуску «Малий Березний» виїхав до Словацької республіки, після чого ОСОБА_4 на вказаному мікроавтобусі повернувся до України вже без ОСОБА_10 , який залишився в Словаччині, що підтверджує фіктивність його роботи водієм на ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

За аналогічною схемою ОСОБА_10 виїжджав за кордон в якості другого водія 16.10.2022, 20.11.2022, 30.04.2023 на підставі його внесення до системи «Шлях», в якості водія на ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», однак у вказаних випадках основним водієм був ОСОБА_8 . Після кожного із вказаних виїздів за кордон ОСОБА_8 повертався до України вже без ОСОБА_10 .

Також 25.01.2023 ОСОБА_10 на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_2 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на пункті пропуску «Малий Березний», виїхав до Словацької республіки в якості основного водія, а вказаний автомобіль, на якому він виїхали, через невеликий проміжок часу повернувся до України під керуванням іншої особи вже без ОСОБА_10 , який залишився в Словаччині, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_10 .

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на виконання протиправного механізму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_4 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду, з 28.11.2022 фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_9 підготував відповідний наказ (наказ № 70 від 25.11.2022).

У подальшому, 03.12.2022 о 12:18 годині ОСОБА_9 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_11 за кордон, в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало йому можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства. Цього ж дня, 03.12.2022 ОСОБА_11 на автомобілі марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_3 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на пункті пропуску «Малий Березний», виїхав до Словацької республіки, а вказаний автомобіль, на якому він виїхав, через невеликий проміжок часу повернувся до України під керуванням іншої особи, вже без ОСОБА_11 , який залишився в Словаччині.

За аналогічною схемою ОСОБА_11 виїхав за кордон також 27.01.2023 на підставі його внесення до системи «Шлях», в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» і в кожному випадку автомобіль, на якому він перетинав кордон, через невеликий проміжок часу повертався до України під керуванням іншої особи, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_11 .

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на виконання вказаного протиправного механізму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк. АДРЕСА_5 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду з 14.12.2022 фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_9 підготував відповідний наказ (наказ № 85 від 13.12.2022).

У подальшому, 15.12.2022 о 08:36 годині, ОСОБА_9 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_12 за кордон, в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства, що надавало йому можливість виїхати за кордон. Наступного дня, 16.12.2022 ОСОБА_12 , на власному автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер» д.н.з. НОМЕР_4 , який він на вимогу ОСОБА_4 передав у оренду ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», на пункті пропуску «Малий Березний» виїхав до Словацької республіки у власних справах, не пов`язаних з роботою на ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

За аналогічною схемою ОСОБА_12 виїжджав за кордон у власних потребах, не пов`язаних з роботою в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», під виглядом водія вказаного товариства, в загальній кількості 61 раз, що підтверджує фіктивність його роботи водієм на ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_12 .

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та невстановленим на даний час співробітником Державної прикордонної служби України (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), якого залучили до своєї протиправної діяльності, на виконання вказаного протиправного механізму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешк. АДРЕСА_6 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду з 27.01.2023 фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_9 підготував відповідний наказ (наказ № 111 від 26.01.2023).

У подальшому, 28.01.2023 о 19:21 годині, ОСОБА_9 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_13 за кордон в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства, що надавало йому можливість виїхати за кордон. Наступного дня, 29.01.2023 ОСОБА_13 , на автомобілі марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_5 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на пункті пропуску ««Ужгород-Вишнє Нємецьке», виїхав до Словацької республіки, а автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_5 , на якому він виїхав, через невеликий проміжок часу, повернувся до України під керуванням іншої особи, вже без ОСОБА_13 , який залишився в Словаччині, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

За аналогічною схемою ОСОБА_13 виїжджав за кордон також 08.04.2023, 26.03.2023, 29.05.2023, на підставі його внесення до системи «Шлях» в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», і в кожному випадку автомобіль, на якому він перетинав кордон через невеликий проміжок часу повертався до України під керуванням іншої особи. Востаннє ОСОБА_13 виїхав за кордон, як водій на ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», 31.07.2023 і по теперішній час до України не повернувся, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленим на даний час співробітником Державної прикордонної служби України, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, організували незаконний перетин кордону ОСОБА_13 .

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на виконання вказаного протиправного механізму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк. АДРЕСА_7 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду з 01.03.2023 фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_9 підготував відповідний наказ (наказ № 130 від 28.02.2023).

У подальшому, 09.03.2023 о 13:22 годині ОСОБА_9 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису на ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_14 за кордон, в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало йому можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства. Наступного дня, 10.03.2023 ОСОБА_14 , на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер» д.н.з. НОМЕР_6 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на пункті пропуску «Ужгород» виїхав до Словацької республіки, а автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_6 , на якому він виїхав, через невеликий проміжок часу повернувся до України під керуванням іншої особи, вже без ОСОБА_14 , який залишився в Словаччині, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_14 .

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на виконання вказаного протиправного механізму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешк. АДРЕСА_8 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду, з 10.10.2023 фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_9 підготував відповідний наказ (наказ № 227 від 09.10.2023).

У подальшому, 24.02.2023, о 17:31 годині, ОСОБА_9 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_15 за кордон в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало йому можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства. Наступного дня, 25.02.2023 ОСОБА_15 на автомобілі марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_5 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на пункті пропуску «Малий Березний» виїхав до Словацької республіки, а вказаний автомобіль, на якому він виїхав, через невеликий проміжок часу повернувся до України під керуванням іншої особи вже без ОСОБА_15 , який залишився в Словаччині.

За аналогічною схемою ОСОБА_15 виїжджав за кордон також 18.04.2023 та 28.10.2023 на підставі його внесення до системи «Шлях» в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», і в кожному випадку автомобіль, на якому він перетинав кордон, через невеликий проміжок часу повертався до України під керуванням іншої особи, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_15 .

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на виконання вказаного протиправного механізму, щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешк. АДРЕСА_9 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду, з 17.05.2023 фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_9 підготував відповідний наказ (наказ № 161 від 16.05.2023).

У подальшому, 19.05.2023 о 10:30 годині ОСОБА_9 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_16 за кордон в якості водія на ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало йому можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства. Цього ж дня, 19.05.2023 ОСОБА_16 на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_7 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на пункті пропуску «Малий Березний» виїхав до Словацької республіки, а вказаний автомобіль, на якому він виїхав, через невеликий проміжок часу повернувся до України під керуванням іншої особи вже без ОСОБА_16 , який залишився в Словаччині.

За аналогічною схемою ОСОБА_16 виїжджав за кордон також 17.07.2023 та 18.10.2023 на підставі внесення до системи «Шлях» в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», і в кожному випадку автомобіль, на якому він перетинав кордон, через невеликий проміжок часу повертався до України під керуванням іншої особи, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_16 .

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на виконання вказаного протиправного механізму, щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешк. АДРЕСА_10 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду, з 04.08.2023 фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_9 підготував відповідний наказ (наказ № 198 від 03.08.2023).

У подальшому, 07.08.2023 о 19:41 годині, ОСОБА_9 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_17 за кордон в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало йому можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства. Наступного дня, 08.08.2023 о 09:27 годині ОСОБА_17 , на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_8 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на пункті пропуску «Малий Березний» виїхав до Словацької республіки, а автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_8 , на якому він виїхав, через невеликий проміжок часу повернувся до України під керуванням іншої особи вже без ОСОБА_17 , який залишився в Словаччині, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_17 .

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на виконання вказаного протиправного механізму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешк. АДРЕСА_1 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду, з 08.09.2023 фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_9 підготував відповідний наказ (наказ № 216 від 07.09.2023).

07.08.2023, о 20:27 годині, тобто ще до фактично прийняття на роботу (згідно вказаного наказу ОСОБА_18 фактично прийнятий на роботу з 08.09.2023), ОСОБА_9 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_18 за кордон в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало йому можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства. Наступного дня, 08.09.2023 ОСОБА_18 на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_8 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на пункті пропуску «Малий Березний» здійснив спробу виїхати до Словацької республіки, однак співробітниками ДПСУ у перетині кордону йому було відмовлено з причин відсутності достатніх підстав та непідтвердження мети слідування.

30.09.2023 о 13:20 годині з метою реалізації свого злочинного умислу по організації незаконного перетину кордону ОСОБА_18 , ОСОБА_9 за вказівками ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , повторно сформував заявку в системі «Шлях» на виїзд ОСОБА_18 за кордон. 01.10.2023 ОСОБА_18 повторно намагався виїхати до Словацької республіки вже на іншому автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_7 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на пункті пропуску «Ужгород-Вишнє Нємецьке», однак співробітниками ДПСУ у перетині кордону йому знову було відмовлено з вищенаведених причин.

03.10.2023 о 13:14 годині з метою реалізації свого злочинного умислу щодо організації незаконного перетину кордону ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , за вказівками ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , вчергове сформував заявку в системі «Шлях» на виїзд ОСОБА_18 за кордон. 04.10.2023 ОСОБА_18 втретє намагався виїхати до Словацької республіки вже на іншому автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_9 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на пункті пропуску «Малий Березний», однак співробітниками ДПСУ у перетині кордону йому знову було відмовлено з вищенаведених причин.

Відмова співробітниками ДПСУ у виїзді ОСОБА_18 підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_18 , однак останній не зміг цього зробити з причин, які не залежали від їхньої волі, так як у виїзді за кордон ОСОБА_18 було відмовлено співробітниками ДПСУ з причин відсутності достатніх підстав та непідтвердження мети слідування.

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на виконання вказаного протиправного механізму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , мешк. АДРЕСА_11 , та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , мешк. АДРЕСА_12 , які мали намір виїхати за кордон, яких за грошову винагороду з 10.10.2023 фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водіїв, про що ОСОБА_9 підготував відповідні накази (накази № 225 та № 226 від 09.10.2023).

У подальшому, 02.11.2023 о 15:22 годині ОСОБА_9 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_19 та ОСОБА_20 за кордон в якості водіїв ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало їм можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказані особи не здійснюють пасажирські перевезення в якості водіїв товариства. Цього ж дня, 02.11.2023 о 22:42 годині, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_9 , який їм надали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на пункті пропуску «Устилуг-Зосин», виїхали до Польської республіки, а автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_9 , на якому вони виїхали, через невеликий проміжок часу повернувся до України під керуванням іншої особи, вже без ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які залишились в Польщі, що підтверджує фіктивність їхньої роботи водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_19 та ОСОБА_20

27.01.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Керецьки Свалявського району (теперішній Хустський район) Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, раніше несудимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Слідчий стверджує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинах підтверджується комплексом зібраних в рамках кримінального провадження доказів, зокрема: протоколами проведених обшуків, оглядами вилучених мобільних телефонів, протоколами допиту свідків, протоколами проведених відносно нього НСРД та іншими зібраними в ході проведення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Стверджує, що обрати відносно останнього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не є можливим, оскільки ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини пов`язані із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів, окрім того, останній може ухилитись від досудового розслідування та суду, наприклад, покинувши межі країни.

Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.2 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду розуміючи невідворотність покарання за вчинений ним тяжкий злочин. Злочини, які інкримінуються ОСОБА_4 , є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховування від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

- знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування;

- незаконного впливати на свідків чи інших підозрюваних тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб він змінив або відмовився від своїх показів, або схиляти їх до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, а тому будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до нього, тобто чинити на нього психологічний тиск чи фізичний вплив щоб він відмовився від своїх показів, або схилити свідка до дачі неправдивих показань, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці свідків до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому та просив таке задовольнити. Окрім того, просив визначити розмір застави, у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, також подав письмове заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу. Стверджував, що існує порушення вимог КПК при поданні даного клопотання, оскільки таке є безпіставним та подано поза межами строку досудового розслідування. Вважає підозру необґрунтованою, а кваліфікація є неправильною. Вказав, що ризики на які посилається прокурор, відсутні та недоведені останнім, а є тільки припущеннями. Оскільки, ОСОБА_4 на виклик слідчого з`являвся, хоча неодноразово виїжджав за кордон по системі «Шлях», тому що є водієм у товаристві, яке займається міжнародними перевезеннями. Зазначив, що підозрюваний має проблеми зі здоров`ям. Має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину не визнав, стверджує, що його діяльність є законною. Щодо застосування запобіжного заходу підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Як випливає з матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000045 відомості про яке внесено до ЄРДР 28.02.2023 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

27.01.2024 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, наявність існування ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, орган досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

А відтак доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_4 , критично оцінюються слідчим суддею, та є такими, що не заслуговують на увагу.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки існує ризик виїзду за кордон, так як йому інкримінуються саме злочини пов`язані із незаконним переправленням осіб за кордон; а також ризик знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування; можливого незаконного впливу на свідків чи інших підозрюваних, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя вважає недоведеним стороною обвинувачення.

При цьому слідчий суддя виходить з того, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає надання стороною обвинувачення доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином суд приходить до висновку, що ризики передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які лежать в основі клопотання сторони обвинувачення знаходять своє підтвердження та не спростовані підозрюваним. При цьому оцінка наявності існування ризиків проводиться у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Така позиція суду базується на основі практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Відповідно до наведеної норми, слідчий суддя:

- з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 ;

- доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри,

- доведення стороною обвинувачення існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає доведеною та обґрунтованою необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного.

У свою чергу, доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких злочинів.

Отже, оцінивши докази сторони обвинувачення та підозрюваного в їх сукупності та співставленні, вирішуючи питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відтак, приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину та особу підозрюваного, зокрема його майновий стан, стан здоров`я, слідчий суддя вважає за можливе визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру застави суд виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України та вважає за необхідне визначити розмір такої вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме цей розмір застави є необхідним та достатньою мірою гарантуватиме виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Відтак, на думку слідчого судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, приходить до висновку про задоволення клопотання органу досудового розслідування. Застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, в даному випадку, не зможе запобігти наявним ризикам та досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, слідчий суддя знову ж таки наголошує, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_21 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000045, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2023, відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати підозрюваному ОСОБА_4 з 01 лютого 2024 року по 27 березня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним Кодексом України в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 233 600 грн. (двісті тридцять три тисячі шістсот гривень 00 копійок).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця перебування;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 27 березня 2024 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було.

Повний текст ухвали проголошено о 16 год. 05 хв. 02.02.2024 року.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1