УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 554/15028/22

провадження № 51-743 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року щодо засудженого ОСОБА_6 ,

встановив:

Як убачається з матеріалів провадження та копій судових рішень, вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2022 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 04 грудня 2020 року між прокурором Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області та обвинуваченим ОСОБА_6 . Цим вироком його визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02 листопада 2024 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 .

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши надану суду копію оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 475 КПК вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6 та 7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Як убачається з матеріалів за скаргою, вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 в апеляційному порядку було оскаржено захисником ОСОБА_4 , який діє в інтересах особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Апеляційний суд, мотивуючи своє рішення про закриття апеляційного провадження зазначив, що вирок місцевого суду на підставі угоди про визнання винуватості щодо ОСОБА_6 попри те, що містить твердження, що кримінальне правопорушення останній вчинив у складі групи осіб за попередньою змовою, спільно з особою, матеріали відносно з якої виділені в окреме провадження, з огляду на формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стосується виключно обвинувачення ОСОБА_6 , який уклав угоду про визнання винуватості.

Дослідження та оцінка правомірності дій інших обвинувачених, які такої угоди не укладали, суд не здійснював, тим більше не вирішував наперед питання про їхні права, свободи чи інтереси, і не встановлював преюдиційних фактів щодо них.

Крім того, будь-яких ознак, за якими можна було б ідентифікувати безіменних осіб, про співучасть з якими йдеться у вироку щодо ОСОБА_6 , цей вирок не містить. Угода про визнання винуватості була укладена в межах пред'явленого йому обвинувачення, адії ОСОБА_6 як організатора злочину за ч. 3 ст. 27 КК кваліфіковано не було.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 18 травня 2020 року у справі № 639/2837/19.

Таким чином, встановивши, що апеляційну скаргу подано на вирок суду першої інстанції, постановлений на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , апеляційний суд дійшов висновку про необхідність закриття апеляційного провадження. Такий висновок узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 394 КПК.

На переконання колегії суддів касаційної інстанції, апеляційний суд, закриваючи апеляційне провадження, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, як убачається з касаційної скарги, захисник порушує питання й про скасування вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6 , однак зазначений вирок, з огляду на положення ч. 1 ст. 424 та п. 1 ст. 428 КПК, не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Інших доводів стосовно незаконності судового рішення, які могли би бути безумовними підставами для його скасування чи зміни, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3