Провадження № 1-кс/750/5724/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003741 від 02.10.2023, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігів, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и л а:

Старший слідчий СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, у зв`язку з чим наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків у кримінальному провадженні; іншим чином перешкодити кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав. Слідча погодилась з думкою прокурора та підтримала клопотання, зазначила, що саме хапобіжний захід у вигляді тримання під вартою виключить такий ризик як вплив не свідка.

Підозрюваний та його захисник з клопотанням не погодились, вважали можливим застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник, не оспорюючи факти збуту наркотичних засобів підозрюваним, посилалася на те, що ризики, зазначені у клопотанні, є припущеннями. Запевнила, що ОСОБА_6 не має наміру ухилятися від слідства, оскільки має на утриманні дружину та дитину, має у власності частину квартири. Наміру впливати на свідка також не має, оскільки анкетні дані свідка змінено. Вважає, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за будь-якою адресою. Щодо розміру застави, то на думку захисника, визначений в клопотанні розмір є завідомо непомірний для підозрюваного, оскільки її підзахисний немає таких коштів. Також просила врахувати, що підозрюваний вину визнає, готовий надавати показання.

Підозрюваний також просив обрати йому домашній арешт, вказав, що готовий співпрацювати зі слідство, наміру впливати на свідка не має, оскільки той є його товаришем.

Заслухавши доводи прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003741 від 02.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307 КК України.

21.11.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. 208 КПК України (час фактичного затримання 21.11.2023 о 15 год. 15 хв.).

22.11.2023 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183КПК України).

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В рішеннях Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають достатніми, щоб виправдати подальше висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), що будь-яка стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального провадження.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення.

Поряд із цим, слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.

Тобто, висновки органу досудового розслідування не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Отже, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Оцінюючи доводи слідчого щодо існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема, доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_6 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на таке.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

При обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя приймає до уваги серйозний характер загрози для суспільного порядку вчиненого протиправного діяння, предметом якого є заборонені наркотичні засоби, враховує вік підозрюваного, його матеріальний та сімейний стан.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суворість покарання за вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_6 у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик його переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Наявність у підозрюваного на утриманні дружини та дитини, а також нерузомості у власності, не зменшує цей ризик.

Оцінюючи ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, та перешкодити кримінальному провадженню іншим шляхом, слідчий суддя зазначає, що ці доводи сторони обвинувачення є переконливими, оскільки на даний час залишаються не встановленими джерело походження психотропних речовин, які підозрюваний придбав та зберігав з метою подальшого збуту, всі місця можливого зберігання ОСОБА_6 психотропних речовин, інші особи, з якими підозрюваний міг спільно збувати психотропні речовині, а також отримані від злочинної діяльності доходи та майно.

В оцінці ризику щодо можливості впливу на свідка у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що такий є обґрунтованим та таким, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Крім того, слідчий суддя враховує, що наразі досудове розслідування триває, тому не виключається можливість з`явлення інших свідків.

Враховуючи, що підозрюваний ніде офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, тому може вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, в якому підозрюється, з метою отримання грошових коштів.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, що відповідно до п.2 ч.1 ст.194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, на даному етапі розслідування кримінального провадження, неможливо запобігти наведеним у клопотанні ризикам, що дасть можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а іншого, більш м`якого, зокрема, домашнього арешту, з врахуванням позицій, як сторони обвинувачення, так і захисту. Аналіз матеріалів, наданих у судовому засіданні учасниками справи, доводить, що домашній арешт, про застосування якого клопотали захисник і підозрюваний, не забезпечить на даний час належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним прокурором ризикам.

Так, за твердженням сторони захисту підозрюваний має у власності частину квартири по АДРЕСА_3 . Разом з тим, ані доказів цього, ані доказів згоди іншого співвласника (співласників) на те, щоб підозрюваний знаходився в цьому житлі, виконуючи обов`язки, покладені на нього, умовами застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчому судді не надано.

Крім того, слідчий суддя вважає неможливим застосування домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, оскільки за місцем свого проживання, де також проживає малолітня дитина, підозрюваний вчиняв злочин.

У зв`язку з викладеним, клопотання слідчого є доведеним і його слід задовольнити. В задоволенні клопотання захисника належить відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого, або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Разом з тим, слідчий суддя, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставин інкримінованого підозрюваному злочину, його особу, майновий стан, поясненняя підозрюваного, який зазначив, що займається перепродажем автомобілів, маючи від цього дохід щомісяця від 400 до 800 доларів США, а також від 2 до 8 тис грн доходу від продажу польських продуктів харчування, вважає, що застава має бути визначена в розмірі 130 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що здатне забезпечити, у разі її внесення, виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 193 -197, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні усного клопотання захисника та підозрюваного про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» строком до 17.01.2024, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 15 год. 15 хв. 21.11.2023.

Строк закінчення дії ухвали 17.01.2024.

Заставу визначити у розмірі 130 (сто тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 348 920 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

-знаходитися за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживаннята/або роботи,

-утримуватись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 24 листопада 2023 року о 13 год 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1