Cправа № 127/275/24
Провадження № 1-кс/127/83/24
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

05 січня 2024 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на квартиру розташовану в АДРЕСА_1 , а також нежитлових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 , в рамках кримінального провадження № 0000364 внесеного до ЄРДР 27.04.2023, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання слідчого ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364 від 27.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 5 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого продовжено до 18.11.2023 включно.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, не дозволяється.

ОСОБА_4 , будучи мешканцем прикордонного регіону, володіючи інформацією про способи та порядок здійснення охорони державного кордону України, при цьому усвідомлюючи існування обмежень щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, за попередньою змовою з невстановленими особами, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, організували незаконне переправлення громадян України через державний кордон України на територію Республіки Молдова.

Так, невстановлена особа чоловічої статі, яка діяла за попередньою змовою із ОСОБА_4 , за допомогою мобільного терміналу 18 вересня 2023 року узгодила із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 умови незаконного переправлення їх через державний кордон України на територію Республіки Молдова, час та місце незаконного переправлення та те, що 19.09.2023 у м. Могилів-Подільський Вінницької області їх зустріне інша особа та на автомобілі переправить через державний кордон України на територію Республіки Молдова через офіційний пункт пропуску з відміткою в закордонних паспортах про офіційний перетин кордону за грошову винагороду у розмірі 6 500 доларів США за одну особу.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, з метою особистого збагачення, реалізуючи спільний з ними умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, отримавши інформацію від невстановленої особи про осіб, які бажають незаконно перетнути державний кордон України, ввечері 19.09.2023 біля готелю «Гранд» в м. Могилів-Подільському Вінницької області зустрівся із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діяли під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту та бажали незаконно виїхати за межі України на територію Республіки Молдова поза пунктами пропуску.

В ході розмови під час зустрічі ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діяли під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту, в якості оплати за послуги незаконного переправлення через державний кордон України імітаційні грошові кошти під виглядом 13 000 доларів США та, продовжуючи свої злочинні дії, дотримуючись заздалегідь визначеного із невідомими особами плану, надав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інструкції щодо подальших дій та мав завезти їх 20.09.2023 на своєму автомобілі «Mercedes-Benz GL 550 д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку заздалегідь обумовленого місця здійснення незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Молдова, але незаконне переправлення зазначених осіб здійснити не зміг, оскільки був затриманий о 19 год. 00 хв. 19.09.2023 працівниками правоохоронних органів.

На підставі здобутих доказів 20.09.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Окрім того, 21.09.2023 відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 214 720 тис грн., яку внесено 21.09.2023 та 22.09.2023 ОСОБА_4 було звільнено з ІТТ №1 ГУНП у Вінницькій області.

Завданнями кримінального провадження, згідно зі статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зокрема, за отриманими відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) є власником:

об`єкта житлової нерухомості (реєстраційний номер 228), а саме квартири загальною площею 59,1 кв. м, (складається з трьох житлових кімнат, житлова площа 36,1 кв. м, коридора, кухні, ванної кімнати, вбиральні, вбудованої шафи, лоджії, загальною площею 59,1 кв. м., частини сходової клітки, частини підвалу літ. «А1», частини входу до підвалу літ. «а1», частини коридору), розташованої в АДРЕСА_1 ,

Земельної ділянки (кадастровий номер :07:001:0198) площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою Вінницька область, Мурованокуриловецький район, Петриманська сільська рада,

нежитлових будівель та споруд (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ), які складаються з адміністративної будівлі літ. "А" площею 525,1 кв. м., їдальні (підвалу) літ. "А1" площею 271,5 кв. м., ґанків літ. "а", "а1", приямків літ. "а2", "а3", входу до підвалу "а4" площею 12,3 кв. м., будівлі складу літ. "Б" площею 385,1 кв. м., будівлі магазину-побутових приміщень літ. "Б1" площею 164,5 кв. м., сходин літ "б", авто гаража літ. "В" площею 383,2 кв. м.; авто гаража прибудови літ "В1" площею 147,9 кв. м., котельні літ. "Г" площею 130,3 кв. м., лазні прибудови "Г1" площею 150,5 кв. м.; тамбуру літ. "Г2" площею 9,0 кв. м., тамбуру літ. "Г3" площею 6,9 кв. м., столярного цеху літ. "Д" площею 606,2 кв. м.; котельні прибудови літ. "Д1" площею 11,2 кв. м.; пилорами літ. "Е" площею 128,5 кв. м.; пункту технічного обслуговування літ. "Є" площею 242,5 кв.м.; складу прибудови літ. "Є1" площею 29,7 кв. м; трасформаторної літ. "Ж" площею 42,1 кв. м.; сходин літ. "Ж1"; операторської АЗС літ. "З" площею 18,8 кв. м.; ганку літ "з"; гаража літ. "И" площею 97,3 кв.м.; розчинно-бетонного вузла літ. "І" площею 127,3 кв. м.; балкону літ. "і"; сходин літ. "і1"; гаража літ. "Й" площею 86,1 кв. м.; вбиральні літ "Ї", площею 13,4 кв. м., огорожі "1,3,4,6"; воріт "2,5", вид спільної власності - спільна часткова, розмір частки: 7/200, які знаходяться за адресою АДРЕСА_2 .

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вказана квартира, земельна ділянка, та нежитлові приміщення, які перебувають у власності ОСОБА_4 в силу ч. 3 ст. 332 КК України та згідно положень пунктів 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України підлягають арешту.

З метою накладення арешту на вищевказане майно, органом досудового розслідування подано клопотання до Вінницького міського суду про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 .. Ухвалою слідчого судді цього ж суду від 24.11.2023 клопотання слідчого задоволено. Під час виконання ухвали слідчого судді Державним реєстратором прав на нерухоме майно винесено рішення в проведенні реєстраційних дій з приводу накладення арешту на земельну ділянку та відмову в проведенні реєстраційних дій при накладенні арешту на квартиру та 7/200 частки нежитлових будівель та споруд у зв`язку з тим, що вищезазначені об`єкти нерухомості зареєстровані за іншими власниками.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 04.12.2023 на підставі договору дарування №1131 подарував квартиру загальною площею 59,1 кв. м, розташовану в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 228) та на підставі договору дарування «1133 від 04.12.2023 подарував 7/200 частки нежитлових будівель та споруд, які знаходяться за адресою АДРЕСА_2 своєму близькому родичеві ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 , діючи умисно та з метою уникнення конфіскації майна, на підставі договорів дарування здійснив перереєстрацію належного йому майна на своїх близьких родичів.

Враховуючи викладене вище, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, керуючись положеннями ст. 131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явився, завчасно подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Проаналізувавши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку.

В судовому засіданні та з матеріалів клопотання було встановлено, що слідчий в поданому клопотанні просить суд накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке, як вказано слідчим у клопотанні, є речовим доказом по кримінальному провадженні.

Крім того, з досліджених матеріалів клопотання вбачається, що рухоме та нерухоме майно не належить підозрюваному, а іншій особі, яка не має будь якого процесуального статусу по кримінальному провадженню, тому дане майно не може виступати предметом вчинення кримінального правопорушення та речовим доказом у вищезазначеному кримінальному провадженні, що відповідно виключає можливість застосування арешту майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В судовому засіданні, з матеріалів доданих до клопотання не вбачається наявності жодного доказу на предмет наявності підстав, а також обгрунтування того, що потереби досудового розслідування, виправдовують необхідність накладення арешту на майно третьої особи, яка не має жодного відношення до кримінального провадження.

Накладення заборони користування майном є порушенням гарантованого Конституцією України права власності, що включає в себе володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження, тому, для накладання арешту на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обов`язково повинна бути наявна досить обґрунтована підозра.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручаюся у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що слідчим не доведено необхідності такого арешту з посиланням на належні, допустимі докази, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на квартиру розташовану в АДРЕСА_1 , а також нежитлових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 , в рамках кримінального провадження № 0000364 внесеного до ЄРДР 27.04.2023 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_8