Провадження № 1-кп/470/11/24
Справа № 470/518/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю в режимі відеоконференції прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 січня 2023 року за № 0000064, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котляреве Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на момент вчинення кримінального правопорушення стрільця 3 відділення 2 взводу 3 стрілецької роти військової частина НОМЕР_1 , раніше судимого 21 вересня 2023 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З 07 жовтня 2022 року солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді стрільця 3 відділення 2 взводу 3 стрілецької роти військової частина НОМЕР_1 , за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2022 року №85, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце тимчасової дислокації 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 біля АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органи військового управління та правоохоронні органи як про військовослужбовця, що самовільно залишив місце служби, до 14 липня 2023 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того показав, що місце несення служби залишив через необхідність лікування виразки шлунку, однак доказів стаціонарного лікування надати не зміг, оскільки лікувався вдома самостійно. Через деякий час після закінчення лікування телефонував своєму військовому керівництву, щоб повернутися на службу, однак той йому повідомив, щоб він залишався вдома, оскільки вчинив кримінальне правопорушення. У вчиненому щиро розкаявся та просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Не дивлячись на визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №35 від 25 лютого 2022 року обвинуваченого було призначено на посаду стрільця 1 відділення 1 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №34-РС від 06 червня 2022 року обвинуваченого було призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 відділення 2 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №92 від 10 червня 2022 року обвинуваченого було передано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , наказом командира вказаної військової частини № НОМЕР_2 від 11 червня 2022 року обвинуваченого було призначено на посаду розвідника 2 розвідувального відділення розвідувального взводу підрозділу забезпечення військової частини НОМЕР_1 , а наказом командира вказаної військової частини № НОМЕР_3 від 29 серпня 2022 року обвинуваченого було призначено на посаду стрільця 3 відділення 2 взводу 3 стрілецької роти військової частина НОМЕР_1 (а.п.75-79).

За повідомленням заступника командира батальйону з морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , адресованого на ім`я директора Територіального управління Державного бюро розслідувань від 25 грудня 2022 року, солдат ОСОБА_3 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , а тому в його діях вбачають ознаки кримінального правопорушення, передбачені ст. 407 КК України (а.п.64).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №131 від 13 жовтня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_3 з 07 жовтня 2022 року призупинено виплату грошового забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, а наказом командира зазначеної військової частини № НОМЕР_4 від 11 січня 2023 року обвинуваченого увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (а.с.73,74).

За матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 від 18 жовтня 2022 року було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 07 жовтня 2022 року самовільно залишив пункт постійної дислокації 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та до 18 жовтня 2022 року до нього не повернувся. Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є особиста безвідповідальність та недотримання вимог статуту Збройних Сил України (а.п.65-72).

За такого, вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд знаходить доведеною.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, за місцем несення служби характеризувався негативно через безвідповідальне ставлення до службових обов`язків, недисциплінованість та невчасне виконання поставлених завдань, за місцем проживання також характеризується негативно через зловживання алкоголем та неправомірну поведінку, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, придатний до військової служби (а.п.80-98,116-117).

За даними досудової доповіді, наданої Баштанським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а його виправлення можливе без ізоляції від суспільства (а.п.102-106).

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, що відноситься до тяжкого злочину, обставини його вчинення та дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі зазначеного, з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого та обставини, яка пом`якшує покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті обвинувачення, як того просила у судовому засіданні прокурор, оскільки воно буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2023 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, за вимогами ч.4 ст.70 КК України виконувати самостійно, оскільки злочин у даному кримінальному провадженні обвинувачений вчинив до постановлення вказаного вироку.

Призначення іншого більш м`якого виду основного покарання, про що просив у судовому засіданні обвинувачений, на думку суду суперечитиме вимогам чинного кримінального законодавства України, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_3 , є триваючим, воно вчинене в період з 07 жовтня 2022 року до 14 липня 2023 року, в цей період, а саме 13 грудня 2022 року, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № НОМЕР_5 , який набрав чинності 27 січня 2023 року, було внесено зміни до статті 69 КК України, відповідно до яких суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, крім випадків засудження особи, зокрема, за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2023 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 за даним вироком рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1