Справа № 488/374/24
Провадження № 1-кс/488/48/24 р.
УХВАЛА

01.02.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2024 року до Корабельного районного суду м.Миколаєва надійшла вказана скарга.

При цьому, у своїй скарзі ОСОБА_2 не зазначає, що є предметом оскарження: дії, бездіяльність або процесуальні рішення як органів досудового розслідування, слідчих, прокурорів, так і ухвали, рішення слідчих суддів.

Дослідивши скаргу ОСОБА_2 , слідчий суддя вважає за доцільне повернути зазначену скаргу вказаній особі виходячи із наступного.

Так, частиною 1 статті 303 КПК України визначено перелік рішень чи бездіяльність на досудовому провадженні, що можуть бути оскаржені слідчому судді.

При цьому, кримінальний процесуальний кодекс у ст.7 одними із засад кримінального провадження визначає змагальність та диспозитивність. Остання, зокрема, відповідно до правил ч.3 ст.26 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Суд, зберігаючи об?єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов?язків.

З цього логічно слідує, що суд не зобов?язаний самостійно визначати для себе предмет оскарження та відшукувати аргументи на підтвердження доводів скарги, аніж ті, що зазначені у самій скарзі.

Європейський Суд з прав людини в п.42 рішення у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

В п.49 рішення у справі «Мала проти України» від 03 липня 2014 року, заява № 4436/07, Європейський Суд з прав людини зауважив, що згідно з практикою Суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.

Разом з тим, ці вимоги до державних органів мають співвідноситися із мінімальним обов?язком заявника представити більш-менш конкретні аргументи для оцінки своїх доводів.

Виходячи із змісту скарги є не зрозумілим, які саме дії чи бездіяльність оскаржує заявник, сама скарга не носить конкретного характеру, містить опис різних життєвих ситуацій, та не містить доводів, які б свідчили про наявність підстав для відкриття провадження в порядку, визначеному для оскарження дій чи бездіяльності органу досудового розслідування,

Наведені обставини у своєї сукупності унеможливлюють відкриття провадження за поданою ОСОБА_2 скаргою у контексті КПК та свідчать про необхідність її повернення вказаній особі, для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст. 303-309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_2 повернути вказаній особі.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді після усунення наведених вище недоліків в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Копію даної ухвали разом зі скаргою направити ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1