н/п 1-кс/490/735/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

23 лютого 2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , щодо ненадання останньому належної медичної допомоги під час утримання під вартою в умовах ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор»,

В С Т А Н О В И В :

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених осіб Філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській області, а також ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», яка полягає у незабезпеченні необхідної медичної допомоги, що викладене в скарзі від 18.01.2024.

Як вбачається з поданої скарги, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був продовжений до 28.02.2024, на теперішній час останній утримується у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», що розташований за адресою: вул.Лагерне Поле, 5, м.Миколаїв.

13.02.2024 під час зустрічі з ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_3 стало відомо, що підозрюваному не надається необхідна медична допомога, останній утримується в камері підвального типу де відсутні належні умови тримання, при цьому останній скаржився на постійний інтенсивний біль у поперековій області хребта, оніміння тазу, потилиці, верхній та нижніх кінцівок рук та ніг, гострий періодичний біль в області кишківника, а також має ознаки появи грижі у епігастральній області.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав подану скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та просив відмовити у її задоволен ні.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов наступних висновків.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу обов`язок дбати про фізичний добробут осіб, яких позбавлено волі.

Згідно ст.21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.

Статтею 206 КПК України визначені загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини.

Так, ч.1 ст.206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно ст.49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок взаємодії установи виконання покарань з закладами охорони здоров`я врегульований спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10 лютого 2012 року, про затвердження «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» (надалі Порядок № 239/5/104).

Відповідно п. 2.3 Порядку № 239/5/104, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України»(Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява № 46468/06, п. 140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява № 41833/04, п. 104, від 27 січня 2011 року).

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був продовжений до 28.02.2024, на теперішній час останній утримується у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», що розташований за адресою: вул. Лагерне Поле, 5, м. Миколаїв.

Зі змісту скарги вбачається, що 13.02.2024 під час зустрічі з ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_3 стало відомо, що ОСОБА_5 не надається необхідна медична допомога, останній утримується в камері підвального типу де відсутні належні умови тримання, при цьому останній скаржився на постійний інтенсивний біль у поперековій області хребта, оніміння тазу, потилиці, верхній та нижніх кінцівок рук та ніг, гострий періодичний біль в області кишківника, а також має ознаки появи грижі у епігастральній області.

У зв`язку з вищезазначеним, на адресу філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях, адвокатом було надіслано запит стосовно надання медичної допомоги ОСОБА_5 в умовах слідчого ізолятору.

12.01.2024 філією ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях на запит адвоката ОСОБА_3 було надано відповідь, згідно якої ОСОБА_5 утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» з 28.11.2023, є інвалідом ІІІ групи з 2019 року по серпень 2024 з приводу важкої травми хребта. 28.11.2023 на первинному огляді у лікаря терапевта, після проведення обстеження БурлаковуТ.Є. було встановлено діагноз та призначено амбулаторне лікування. 15.12.2023 ОСОБА_5 звертався зі скаргами на слабкість, вздуття кишківника, закреп стілець 1 раз в 3-4 дні, після чого лікарем було встановлено діагноз, призначено амбулаторне лікування. Проте ОСОБА_5 ліки призначені лікарем не приймав, причину відмови не пояснив, у зв`язку з чим з хворим була проведена психокорретуюча бесіда, надані роз`яснення щодо необхідності та доцільності приймання лікування. ОСОБА_6 контрольований, лікування за межами СІЗО не потребує.

18.01.2024 до філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях адвокатом було надіслано скаргу, щодо неналежного надання медичної допомоги ОСОБА_5 в умовах слідчого ізолятору.

26.01.2024 адвокату ОСОБА_3 надана відповідь на скаргу від філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях про те, що ОСОБА_5 прибув до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор»28.11.2023, маючи в анамнезі ІІІ групу інвалідності (2019 р.) з приводу травми хребта та ряд супутніх хвороб. Під час знаходження в СІЗО ОСОБА_5 неодноразово звертався за медичною допомогою в Миколаївську міську частину філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях, отримував необхідне медичне обстеження, встановлення діагнозу та призначення лікування, проте лікарські засоби не приймає (відмову пояснити не може) та звертається за медичною допомогою повторно.

Згідно медичної довідки Миколаївської міської медичної частини філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях від 20.02.2024 року, стан ОСОБА_7 контрольований, лікування за межами СІЗО не потребує, призначено амбулаторне лікування.

Таким чином, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи встановлено, що обов`язки працівників медичної частини щодо надання медичної допомоги підозрюваному ОСОБА_5 були виконані в повному обсязі.

З огляду на наведене вище, враховуючи що доводи адвоката ОСОБА_3 щодо порушення прав ОСОБА_5 на надання медичної допомоги уповноваженими особами Філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській області та ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» не знайшли свого підтвердження при розгляді скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Разом з тим, в медичній довідки Миколаївської міської медичної частини філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях від 20.02.2024 року роз`яснено, що особа, яка утримується під вартою, має право на вільний вибір лікаря та додаткові обстеження в закладах МОЗ за попередньою домовленістю про день та час обстеження обраного лікаря-фахівця. Консультація уролога, невролога, нейрохірурга. Вказані витрати проводяться за рахунок особи взятої під вартою або його родичів.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.2, 44, 55 Конституції України, Законом України «Про попереднє ув`язнення», статтей 2, 206, 369-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , щодо ненадання останньому належної медичної допомоги під час утримання під вартою в умовах ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1