28 листопада 2023 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , яка бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження за обвинуваченням
У судовому засіданні відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, в обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор посилається на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду. Зазначений ризик обґрунтовується тим, що
ОСОБА_4 , офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до семи років, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
В ході досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 було вручено повістки про виклику до відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області з метою участі в слідчих діях по даному кримінальному провадженні, але останній не прибув у зазначений час до відділу поліції.
Крім того, ОСОБА_4 відоме місце проживання потерпілої, у зв`язку з чим, з метою уникнути від відповідальності останній може незаконно впливати на потерпілу шляхом вмовлянь або залякування, що є ризиком передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Також, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, у зв`язку з чим, вчинення кримінальних правопорушень є його єдиним способом заробітку, що дає підстави вважати, що знаходячись на волі, він може продовжити вчиняти інші, або аналогічні кримінальні правопорушення, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Вказаний ризик також підтверджується тим, що підозрюваний обвинувачується у вчиненні вказаного кримінального правопорушення під час випробувального терміну.
На думку прокурора більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти наявним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
З урахуванням зазначеного прокурор просить суд клопотання задовольнити та продовжити строк запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», з правом звільнення під заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора оскільки ризики на які посилається прокурор є не обґрунтованими та просили суд застосувати до ОСОБА_4 більш м`ятий запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Розглянувши клопотання прокурора суд приходить до наступних висновків.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 жовтня 2023 року у справі №335/9128/23, провадження №1-кс/335/2682/2023 обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.12.2023 включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з одночасним визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680,00 грн.
Відповідно ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Так, судом встановлено, що на даний час триває судовий розгляд кримінального провадження. У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим вини, судом було визначено провести розгляд кримінального провадження в порядку ст.349 КПК України обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих обвинуваченого матеріалів кримінального провадження та документів необхідних для ухвалення вироку.
Наразі було допитано обвинуваченого.
ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину, та за який законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання на досудовому розслідуванні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, не змінилися та продовжують існувати і на цей час.
Разом з тим, оскільки у зв`язку з повним визнанням обвинуваченим вини, судом було визначено провести розгляд кримінального провадження в порядку ст.349 КПК України обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих обвинуваченого матеріалів кримінального провадження та документів необхідних для ухвалення вироку, у зв`язку з чим, ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вплив на потерпілу шляхом вмовлянь або залякування відпав, а тому є недоведеним.
Крім того, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішені питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою працездатного віку, разом з цим до затримання офіційно не працював, офіційно не одружений, раніше неодноразово засуджений, обвинувачується у вчинені корисливого злочину перебуваючи на іспитовому строку (вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03.04.2023 у справі № № 335/2268/23, провадження №1-кп/335/522/2023), що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Крім того, у суду відсутні відомості про те, що обвинувачений за станом свого здоров`я не може перебувати у місці тримання під вартою.
На думку суду, дані про особу обвинуваченого та наявність встановлених судом ризиків, у сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а також про те, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
На думку суду, обраний відносно обвинуваченого на досудовому розслідуванні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням строку тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_4 , не виходить за межі розумного строку.
Застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід кореспондується з характером суспільного інтересу, підставами і метою його обрання, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, не надає можливості обвинуваченому перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду.
Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справах «Ілійков проти Болгарії» та «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини, зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не відпали, і не встановлено обставини, які б давали достатні підстави для зміни чи скасування раніше обраного запобіжного заходу.
Суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим, клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Враховуючи положення п. 2 ч.5 ст.182 КПК України, суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 жовтня 2023 року (справа №335/9128/23, провадження №1-кс/335/2682/2023) у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 53 680,00 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки такий розмір застави буде достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст.ст. 197, 199, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 26 січня 2024 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» із застосування застави на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 жовтня 2023 року у справі №335/9128/23, провадження №1-кс/335/2682/2023.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 29 листопада 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1