ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000665 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Дніпропетровська, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину та мати похилого віку, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 діб, тобто до 24 грудня 2023 року включно з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 520 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, які не допитані. Враховуючи доведеність вказаних ризиків, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування вказує, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем мешкання, в нього наявні міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, не перебуває на обліках у лікарів, має на утриманні малолітню дитину та мати похилого віку.

Крім цього захисник вказує, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину не є доведеною, ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні не є доведеними. Таким чином, вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 є невмотивовано жорстоким.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 враховані обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та обґрунтовано встановлено існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

При цьому також прийняті до уваги об`єктивні причини, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а також існування ризиків переховування від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Такий висновок є законним та обґрунтованим, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми. Обвинувачений ОСОБА_6 не працює, не одружений, має малолітню дитину, однак остання проживає за межами України, а отже, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, які судом не допитані.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження триває, а тому обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою, встановлено, що ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, є виключно вагомими та попередження їх можливе лише за умови ізоляції обвинуваченого ОСОБА_6 від суспільства.

Таким чином, продовження існування зазначених вище ризиків у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі кримінального провадження зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Визначення обвинуваченому ОСОБА_6 застави у сумі 80 250 гривень в повній мірі відповідає нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження і є достатнім та необхідним для запобігання визначених судом ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого, не вбачається, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Що стосується посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем мешкання, в нього наявні міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, не перебуває на обліках у лікарів, має на утриманні мати похилого віку, то ці обставини не можуть бути важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.

При цьому посилання захисника на наявність на утриманні у ОСОБА_6 малолітньої дитини не знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000665 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4