Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа 511/1272/23

Номер провадження: 1-кп/511/169/23

21 листопада 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при серетарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000220 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.04.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Фрунзівка, Фрунзівський район, Одеської області, громадянина України, українця, одруженого, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 ,будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», на порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 11, 28-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 23.02.2023 о 07 год. 30 хв., перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив непокору, шляхом невиконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 № 30 від 21.02.2023 щодо здійснення маршу своїм ходом в район виконання бойових завдань з ІНФОРМАЦІЯ_2, який був доведений особовому складу військової частини НОМЕР_1 22.02.2023 близько 09 год. 00 хв та 14 год. 30 хв. в присутності особового складу підрозділу, чим вчинив непокору, тобто інше умисне невиконання наказу в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України

10.11.2023 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено по даному кримінальному провадженню № 0000220 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.04.2023 року угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_4 з одної сторони та обвинувачений ОСОБА_5 з другої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, добровільно звернув суму застави на користь ЗСУ..

При укладенні угоди прокурор врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, сприяння ОСОБА_5 у кримінальному провадженні щодо нього, беззаперечне визнання ним своєї винуватості в інкримінованому кримінальному правопорушенні, особу обвинуваченого, збіг сімейних обставин, наявність суспільного інтересу у швидкому судовому провадженні, яке забезпечить повне, своєчасне та невідворотне призначення покарання, а також звернення коштів обвинуваченого , внесених в якості застави на підтримку ЗСУ. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст. 402 КК України із застосуванням ст.ст. 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 5889 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 100 113,00 грн

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та прокурору.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим в вчиненні даного кримінального правопорушення та надав пояснення аналогічного змісту висунутому обвинуваченню, шляхом опитування повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди, наслідків її невиконання та просив вказану угоду із прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 також підтримав та просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості, також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений беззаперечно визнав обвинувачення в обсязі обвинувачення та погодився на призначення покарання за вчинення злочину за ч.4 ст. 402 КК України із застосуванням ст.ст. 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 5889 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 100 113,00 грн.

Захисник ОСОБА_7 не заперечувала проти затвердження укладеної угоди про визнання винуватості та підтвердила, що вона укладена у присутності захисника ОСОБА_9 та за його участю. При укладенні угоди права та свободи обвинуваченого ОСОБА_5 порушені не були.

Суд роз`яснив обвинуваченому положення ч.2 ст.473 КПК України, відповідно до яких наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у пункті 90 рішення у справі "Нацвлішвілі і Тогонідзе проти Грузії" від 29.04.2014 (заява № 9043/05) зазначив, що не може бути нічого неналежного в самому процесі укладення угод щодо обвинувачень або міри покарання… У цьому зв`язку Суд дотримується думки про те, що угоди про визнання провини не лише надають такі вагомі переваги, як прискорений розгляд кримінальних справ і зменшення навантаження на суди, прокурорів і адвокатів, але можуть також за умови їх правильного застосування стати успішним інструментом у боротьбі з корупцією та організованою злочинністю і сприяти скороченню кількості призначених покарань, а внаслідок цього і кількості ув`язнених.

Відповідно до правил ст. ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином.

Узгодженою угодою про визнання винуватості міра покарання для обвинуваченого за ч.4 ст. 402 КК України узгоджена із застосуванням ст. 69 КК України, з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди, свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Підстави для застосування ст. 69 КК України мають місце, оскільки суд вважає, що наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: повне визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявності тяжких сімейних обставин.

Так, судовим розглядом встановено, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, має на утриманні дружину з інвалідністю II групи. Крім того, 01.03.2022, ОСОБА_5 призвався на військову службу добровільно. За місцем проходження служби ОСОБА_5 характеризувався виключно з позитивного боку, відповідально ставився до виконання покладених на нього завдань та обов`язків. На даний час визнаний обмежено придатним та звільнений з військової служби у запас у зв`язку із наявності дружини з інвалідністю II групи. При цьому, ОСОБА_5 добровільно звернено суму застави, як запобіжного заходу, на користь Збройних Сил України, а саме 80 520 гривень.

Отже, угода про визнання винуватості, яка укладена між прокурором та обвинуваченим за участі захисника, відповідає вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до вимог частини 5 статті 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про винуватість суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, зокрема, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, має на утриманні дружину з інвалідністю II групи, призвався на військову службу добровільно, За місцем проходження служби характеризувався виключно з позитивного боку, відповідально ставився до виконання покладених на нього завдань та обов`язків, на даний час визнаний обмежено придатним та звільнений з військової служби у запас у зв`язку із наявності дружини з інвалідністю II групи, також добровільно звернено суму застави, як запобіжного заходу, на користь Збройних Сил України, а саме 80520 гривень та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 65 КК України, окрім того, враховуючи те, що ОСОБА_10 звільнений з військової служби, суд вважає можливим призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст.ст.50-53, 69 КК України у виді штрафу в розмірі 5889 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому вигляді становить 100 113,00 грн.

Таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про визнання винуватості.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи). Окрім цього, дане покарання не впливатиме на подальшу можливість нести військову службу обвинуваченим і виконувати ним свій громадянський обов`язок щодо захисту Батьківщини.

Також, судом встановлено, що арешт на майно не накладався, речові докази відсутні. Цивільний позов по справі не заявлявся. Запобіжний захід по справі до вступу вироку у законну силу залишити особисте зобов`язання; сума застави за клопотанням заставодавця ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.11.2023 року направлена на спеціальний рахунок Національного Банку України для цілей оборони (на підтримку Збройних Сил України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368, 369-371,373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 листопада 2023 року, укладену між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000220 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.04.2023 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України і призначити йому узгоджене угодою покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 5889 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 100 113 (сто тисяч сто тринадцять ) грн.

Застава внесена 28 лютого 2023 року заставодавцем ОСОБА_11 ( квитанція від 28.02.2023 року за № 193141585 ) ухвалою Роздільнянського районного суду від 21.11.2023 року була перерахувана на спеціальний рахунок Національного Банку України для цілей оборони (на підтримку Збройних Сил України) за клопотанням заставодавця.

Запобіжний захід до вступу вироку в закону силу залишити особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1