ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3759/23 Справа № 216/3557/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

07.12.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2023р., яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, який фактично проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць

за участю прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.

Вирок суду оскаржено захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого, який в апеляційній скарзі не оскаржуючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його винуватості, не погодився із оскаржуваним в частині призначеного покарання, вважаючи його суворим через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого;

- вказує, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, проте покарання вважає суворим, оскільки за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкість вчиненого правопорушення суд мав керуватись вимогами ст. 69 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України більш м`яке, ніж зазначено в санкції ч. 1 ст. 263 КК України;

- наголошує, що обвинувачений прагне вступити до лав ЗСУ, та в такий спосіб принести більше користі державі, ніж під час відбування реального покарання;

- прохає вирок в частині призначення покарання змінити, на підставі ст.ст. 66, 69 КК України за ч. 1 ст. 263 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, на підставі ст. 71 Кк України остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць.

Про дату, час та місце судового розгляду обвинувачений та його захисник повідомлені належним чином до судового засідання не прибули, вимоги апеляційної скарги не погіршують становище обвинуваченого, тому неявка обвинуваченого та його захисника не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді доповідача, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, прохав вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим у тому, що порядок поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами встановлено нормативно-правовими актами, а саме Постановою ВРУ «Про право власності на окремі види майна» і Додатку № 2 до цієї Постанови від 17.06.1992, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМ України від 12.10.1992 №576, Інструкцією «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України 21.08.98 № 622.

Відповідно до п.2 Постанови ПВСУ № 3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами При вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися нормативно-правовими актами, які зазначені вище.

Відповідно до п.1 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМУ від 12.10.1992 №576, дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Відповідно до п.2 Положення про дозвільну систему, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна. навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4.5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини 1 - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї. організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсинами.

Відповідно до п.8.9 Інструкції, затвердженої Наказом МВС України 21.08.98 № 622, боєприпаси - спеціально виготовлені вироби одноразового використання, які призначені забезпечити ураження цілей в умовах збройної боротьби, самооборони, полювання, спорту. До бойових припасів належать патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, а також заряджені патрони до гладкоствольних мисливських рушниць, мисливський порох і капсулі.

Відповідно до п. 13.1 Інструкції, затвердженої Наказом МВС України 21.08.98 № 622, термін вибухові матеріали об`єднує в собі два терміни - вибухові речовини та засоби ініціювання Вибухові речовини - це хімічні сполуки чи суміші, здатні під впливом зовнішнього імпульсу до самопоширення з великою швидкістю хімічної реакції із утворенням газоподібних продуктів та виділенням тепла. До них належать амоніти, амонали, тротил, вибухові напівпродукти утилізації - порохи тощо. Засоби ініціювання - зовнішні джерела імпульсу для здійснення вибуху (електродетонатори, капсуль- детонатори, вогнепровідний та детонаційний шнури тощо).

Обвинувачений, маючи злочинний намір, направлений на незаконне зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв, усвідомлюючи заборону вільного обігу бойових припасів, та його карність, не маючи дозволу на придбання та зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв, в порушення Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992р. № 576. з наступними змінами), Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» (затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 р. №622; зі змінами, внесеними наказом від 13.04.1999р. №292, скоїв злочин у сфері громадської безпеки за наступних обставин:

Так, приблизно в середині березня 2022р. обвинувачений знаходячись поблизу магазину «Шевченківський», який розташований у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, від невстановленої під час досудового розслідування особи отримав в якості подарунка патрони в кількості 321 штук та два запали, які останній переніс за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_1 , де почав зберігати без передбаченого законом дозволу.

24.02.2023р. у період часу з 07:17год. до 09:45год. на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17.02.2023р був поведений санкціонований обшук за місцем мешкання обвинуваченого, в ході якого були виявлені та вилучені патрони в кількості 321 штук, які згідно висновку судової експертизи зброї № СЕ/19/104-23/8206-БЛ від 01.03.2023 виготовлені промисловим способом і є боєприпасами - 5,45 мм проміжними патронами зразка 1974р. до бойової нарізної автоматичної вогнепальної зброї калібру 5,45 (автоматів «АК-74», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікації), патрони до стрільби придатні та два запали, які згідно висновку вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104-23/9230-ВТХ від 17.03.2023 року є двома запалами ручних гранат ударно дистанційної дії типу УДЗ, промислового виготовлення та відноситься до категорії вибухових пристроїв, придатні до вибуху, які обвинувачений зберігав за місцем свого мешкання без передбаченого законом дозволу.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне зберігання, придбання бойових припасів, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

Вирок оскаржений захисником в інтересах обвинуваченого в частині призначення покарання, фактичні обставини справи, кваліфікація вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, доведеність його винуватості в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому вирок відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядається в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції із дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України належним чином врахував фактичні обставини кримінального правопорушення, характер та ступень тяжкості вчиненого злочину, чкий є тяжким злочином проти громадської безпеки, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога на час судового розгляду не знаходився, постійного джерела заробітку не має, вчинив кримінальне правопорушення в період відбуття призначеного йому вироком суду покаранням з іспитовим строком за вчинення іншого тяжкого злочину, що вказує на його небажання стати на шлях виправлення. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено, та вважав за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначені висновки суду правильними, а саме що вид покарання, призначеного обвинуваченому, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується розміру призначеного обвинуваченого покарання то він, на думку суду апеляційної інстанції, також відповідає вимогам ст. 65 КК України. Так санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає позбавлення волі від трьох до семи років. Судом першої інстанції призначено обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, тобто у найнижчій меді, передбаченоі санкцією цієї статті, з урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про обвинуваченого, вчинення злочину під час іспитового строку.

Суд першої інстанції призначив остаточне покарання із застосуванням ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частину покарання за вироком Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.11.2022 р. у виді позбавлення волі строком на два роки один місяць. При цьому покарання за останнім вироком становило п`ять років позбавлення волі, та до нового вироку приєднано його невідбуту частину, яка за своїм строком є меншою, ніж половина покарання (частково приєднано 2 роки 1 місяць позбавлення волі з п`яти).

Доводи апеляційної скарги, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, проте покарання вважає суворим, оскільки за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкість вчиненого правопорушення суд мав керуватись вимогами ст. 69 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України більш м`яке, ніж зазначено в санкції ч. 1 ст. 263 КК України, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними за таких підстав.

На думку суду апеляційної інстанції, в умовах воєнного стану та під час активних бойових дій на території України, перебування бойових припасів у володінні сторонньої особи, яка не має відповідного дозволу на таке зберігання, вчинив новий злочин під час відбування покарання з випробуванням, належних висновків не зробив, що в свою чергу не може вказувати на істотне зниження суспільної небезпеки з боку обвинуваченого.

Крім того відсутні дві та більше обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обсяг бойових припасів є значним 321 патрон та два запали.

Крім того, відповідно до фактичних обставин, які ніким не оскаржувалися, обвинувачений придбав бойові припаси на початку 2022р., а вилучені вони були на початку 2023р., тобто протягом року бойові припаси перебували у незаконному володінні, та вилучені у обвинуваченого лише після законного втручання правоохоронних органів.

Доводи апеляційної скарги, що обвинувачений прагне вступити до лав ЗСУ, та в такий спосіб принести більше користі державі, ніж під час відбування реального покарання, на думку суду апеляційної інстанції, є також неспроможними, оскільки вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення датовані вже після початку військового стану, введеного в дію Указом Президента 24.02.2022р., а саме за попереднім вироком злочин вчинено обвинуваченим в травні 2022р., за оскаржуваним вироком злочин вчинено обвинуваченим в середині березня 2022р.

Крім того, протягом року незаконного володіння бойовими припасами, обвинувачений не вчинив дій, передбачених ч. 3 ст. 263 КК України.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги захисника, що призначене судом покарання є надто суворим, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням, підстави для його зміни в частині призначеного покарання судом апеляційної інстанції не встановлені.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць - залишити без задоволення.

Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді