Дата документу 05.02.2024 Справа № 331/4246/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/4246/23 Головуючий в 1 інст. - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/423/24 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника засудженого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , прокурора у провадженні - прокурора відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 3 листопада 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, 29 червня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло подання начальника ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Своє рішення про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, за період відбування покарання отримав 4 заохочення та 2 стягнення, що свідчить про відсутність його стабільної позитивної та активної поведінки протягом всього часу відбування покарання, у зв`язку з чим, ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, а своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого перевиховання.

В апеляційній скарзі захисник засудженого - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції про схильність до вчинення повторних кримінальних правопорушень є безпідставними, а наведене в ухвалі обґрунтування відмови в задоволенні подання не узгоджується з дослідженими матеріалами провадження.

Крім того, суд помилково послався на той факт, що ОСОБА_7 раніше був засуджений за вчинення тяжкого злочину і йому було призначено покарання з випробуванням, в період відбування якого він вчинив новий злочин.

Також суд дійшов до необґрунтованого висновку, що застосування до засудженого протягом відбування покарання двох стягнень свідчить про його нестабільну поведінку.

Разом з тим, судом залишено без уваги, що ОСОБА_7 має 5 заохочень, працевлаштований, виключно позитивно характеризується за місцем відбування покарання.

Зазначивши про працевлаштування засудженого та наявність у нього декількох заохочень, суд чомусь прийшов до висновку, що ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, хоча в законодавстві відсутня така підстава для відмови у застосуванні умовно-дострокового звільнення.

Також судом було досліджено особову справу засудженого та інші документи, надані стороною захисту, за якими доводилось, що його поведінка протягом часу відбування покарання була стабільно позитивною та активною.

Проте суд зазначив, що поведінка засудженого повинна бути бездоганною протягом всього часу відбування покарання (тобто з самого початку), чим нівелюється сама сутність такого поняття як виправлення засудженого через відбування призначеного покарання.

Крім того, ОСОБА_7 вважається таким, що не має стягнень, що було підтверджено представником СІЗО в судовому засіданні.

Судом також належним чином не враховано, що ОСОБА_7 дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня, підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими, виконує законні вимоги адміністрації, ввічливо ставиться до персоналу установи, бере активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу та інших заходах соціально-виховного характеру, сумлінно дотримується трудової дисципліни, працевлаштований пекарем, володіє достатніми професійними навичками для отримання роботи після звільнення з місць позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та застосувати до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 має 4 заохочення, на профілактичному обліку не перебуває, працевлаштований пекарем, володіє достатніми професійними навичками для отримання роботи після звільнення з місць позбавлення волі, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня, підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими, виконує законні вимоги адміністрації, ввічливо ставиться до персоналу установи, бере активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу та інших заходах соціально-виховного характеру, сумлінно дотримується трудової дисципліни, провину в скоєному злочині визнає, щиро розкаюється.

Крім того, комісією установи підтверджено ступінь виправлення ОСОБА_7 як такого, що «довів своє виправлення», і такий висновок ґрунтується як на об`єктивних чинниках, так і на суб`єктивній оцінці членів комісії, які є уповноваженими та обізнаними з питань виправлення засудженого, режимної та оперативної роботи з в`язнями, мають достатній рівень та досвід роботи з ними.

Звертає увагу, що в ході судового розгляду були досліджені усі матеріали особової справи, пояснення представника адміністрації установи та засудженого, у тому числі щодо отримання 3 жовтня 2023 року засудженим нового заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Разом з тим, суд першої інстанції не зазначив, чому не бере до уваги пояснення засудженого щодо ставлення до вчинених злочинів та дисциплінарних проступків, його каяття, соціальних зв`язків та планів на майбутнє, а також представника адміністрації установи щодо виправлення засудженого.

Судом також не враховано, що більш ніж за 2 роки праці у слідчому ізоляторі до засудженого претензій щодо якості та ставлення до праці у адміністрації установи не виникало.

Також вважає, що судом невірно покладено в основу свого рішення принцип невідворотності кримінального покарання, оскільки він передбачає його застосування, а не відбуття усього строку покарання як виховного заходу.

Крім того, суд замість оцінки сумлінності поведінки та ставлення до праці вдався до аналізу процедури виправлення та ресоціалізації засуджених за КВК України, висунувши тезу щодо головного чиннику для застосування дострокового звільнення саме виправлення засудженого.

Судом не взято до уваги, що переведення на дільницю соціальної реабілітації в умовах СІЗО неможливо через її відсутність, складена на засудженого характеристика свідчить про його участь у заходах ресоціалізації та виправлення, адміністрація установи позитивно оцінила ставлення засудженого до праці та участь у виховних заходах, а причиною відмови у застосуванні положень ст. 82 КК України була наявність непогашеного стягнення,а не те, що засуджений не став на шлях виправлення.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник засудженого - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційні скарги та зазначив, що сторона захисту, прокурор та адміністрація слідчого ізолятора дійшли до висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково, проте суд першої інстанції цього не врахував.

Засуджений ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційні скарги без доповнень та просив їх задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді по справі, засудженого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 серпня 2021 року, яким він за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 71 КК України засуджений до остаточного покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі (а.с. 10-12).

У відповідності до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» відбуває покарання з 23 вересня 2021 року, за період відбування покарання отримав 4 заохочення та 2 стягнення (а.с. 2-3, 9).

Разом з тим при апеляційному розгляді встановлено, що під час перебування у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» засуджений ОСОБА_7 характеризується виключно позитивно.

Так, згідно наданого висновку щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_7 дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня, підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими, виконує законні вимоги адміністрації, ввічливо ставиться до персоналу установи, бере активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу та інших заходах соціально-виховного характеру, сумлінно дотримується трудової дисципліни. Працевлаштований пекарем, володіє достатніми професійними навичками для отримання роботи після звільнення з місць позбавлення волі. За комунікативними особливостями орієнтований на широке коло спілкування, прагне до встановлення та підтримання контактів, має високу комунікабельність та розвинені комунікативні якості, неконфліктний, прагне уникати конфліктних ситуації, має низький рівень агресивності, за вольовими рисами наполегливий, принциповий, ініціативний, цілеспрямований, витриманий. За моральними якостями добросовісний, дисциплінований, має почуття обов`язку, дотримується моральних стандартів та правил.

З урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику повторного вчинення кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (а.с. 4-8).

Крім того, згідно з довідки начальника відділення СПС від 26 червня 2023 року, за весь період відбування покарання ОСОБА_7 отримав 4 заохочення та 2 стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку 27 червня 2022 року та 30 лютого 2023 року (а.с. 9).

Колегія суддів також враховує надану стороною захисту копію постанови про заохочення від 3 жовтня 2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 за сумлінне ставлення до праці та виконання робіт, пов`язаних з благоустроєм установи, отримав ще одне заохочення у вигляді подяки (а.с. 95).

Відсутність будь-яких стягнень у 2021 та 2023 роках, а також наявність 5 заохочень свідчить про стабільну позитивну сумлінну поведінку засудженого протягом всього часу відбування покарання.

Колегія суддів зазначає, що під сумлінним ставленням до праці засудженого слід розуміти участь у суспільно-корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів, тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Так, з подання начальника Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» та висновку щодо ступеня виправлення засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_7 працевлаштований пекарем, що свідчить про його сумлінне ставлення до праці протягом часу відбування покарання.

Колегія суддів також враховує той факт, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, що підтверджується мотивувальною частиною вироку.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що процес виправлення засудженого ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе і в інших умовах - без ізоляції від суспільства.

За таких обставин колегія суддів вважає за доцільне задовольнити апеляційні скарги захисника засудженого та прокурора, а ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову, якою подання начальника ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання задовольнити і звільнити його умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 2 дні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , прокурора у провадженні - прокурора відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 3 листопада 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 2 дні.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4