В И Р О К

іменем України

18 січня 2024 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001616, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, холостого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації роти інженерної підтримки НОМЕР_1 полку охорони державної спеціальної служби транспорту, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати, свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зберігання бойових припасів здійснюється відповідно до дозвільної системи, яка є особливим порядком виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Відповідно до положень додатку № 1 затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вибухові речовини та вибухового пристрою здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, обізнаним з діючим законодавством щодо заборони зберігання, придбання чи збуту вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч зазначених вимог законодавства, вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її в посаді стрільця-помічника гранатометника 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу штурмової роти військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, в лютому місяці 2023 року, перебуваючи на території бойових дій та виконуючи бойове завдання в Донецькій області (більш точні дату, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено), придбав, шляхом привласнення знайдений на землі конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які у конструкційному поєднанні утворюють оборонну, осколкову ручну гранату типу Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна (для використання за призначенням) для виробництва вибуху, які підняв з землі та поклав у військову сумку, яка була при ньому, після чого почав транспортувати безпосередньо при собі придбані вищевказаним чином вибуховий пристрій, без передбаченого законом дозволу, чим скоїв носіння та придбання вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізувати свій прямий злочинний умисел направлений на носіння, зберігання, придбання вибухового пристрою, ОСОБА_4 , 05.04.2023 (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось можливим), знаходячись за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , переклав конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які у конструкційному поєднанні утворюють оборонну, осколкову ручну гранату типу Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна (для використання за призначенням) для виробництва вибуху до обраного ним місця зберігання - письмово столу в його спальній кімнаті, чим скоїв зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 05.12.2023 до ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення, у якій ОСОБА_6 , повідомив, що ОСОБА_4 , за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , зберігає бойові гранати.

Так, 16.12.2023 у період часу з 07:31 по 07:49 годин, у присутності двох понятих, на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, від 13.12.2023 за місцем мешкання ОСОБА_4 , було проведено обшук, у ході чого на столі в спальній кімнаті було виявлено та вилучено: конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які у конструкційному поєднанні утворюють оборонну, осколкову ручну гранату типу Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна (для використання за призначенням) для виробництва вибуху та які ОСОБА_4 за вищевказаних обставин придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав в повному обсязі свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених вище, та показав, що під час проходження служби в лютому 2023 року, перебуваючи в зоні ведення бойових дій в Донецькій області він підібрав в якості трофею гранату (корпус з запалом), які поклав до підсумка та почав їх носити та зберігати при собі. Вказану гранату 5 квітня 2023 року перевіз до себе додому за адресою: АДРЕСА_2 , та почав зберігати вдома для самооборони в разі просування фронту до м. Дніпра. Визнає, що вчинив неправильно і у вчиненому розкаюється. Просить врахувати, що на війну пішов добровольцем, і суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_4 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

За протоколом обшуку, 16 грудня 2023 року у період часу з 07 годин 31 хвилина до 07 годин 49 хвилини слідчим поліції в присутності двох понятих, за участі ОСОБА_4 , на підставі ухвали слідчого судді, за адресою АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено предмет схожий на запал ручної осколкової гранати та предмет, схожий на корпус гранати, з якого були здійснені змиви.

Відповідно до висновку судової вибухо-технічної експертизи № 19/104-23/46674 від 28 грудня 2023 року, наданий на дослідження предмет, візуально схожий на корпус гранати з маркуванням «386-247-83», є: - конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1, який відноситься до категорії вибухових речовин. Наданий на дослідження предмет, візуально схожий на запал, є: - уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2 призначений для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1 який відноситься до категорії вибухових пристроїв. Надані на дослідження предмети, а саме конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, вироблені промисловим способом. Надані на дослідження предмети, а саме конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, придатні для здійснення вибуху. Споряджений корпус ручної осколкової, оборонної, ручної гранати Ф-1 та уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ-2 у конструкційному поєднанні утворюють оборонну, осколкову ручну гранату типу Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна (для використання за призначенням) для виробництва вибуху.

У відповідності до акту експерта, під час здійснення експертного експерименту корпус гранати Ф-1 та запал УЗРГМ було знищено в результаті вибуху.

Згідно протоколом отримання зразків для експертизи від 19 грудня 2023 року, на підставі постанови прокурора від 19 грудня 2023 року, у ОСОБА_4 відібрано зразки крові.

За висновком судової імунологічної експертизи № 2419/3297-БД від 25 грудня 2023 року, кров ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, за ізосерелогічною системою АВ0.

У відповідності до висновку судової імунологічної експертизи № 2420/3298-БД від 26 грудня 2023 року, на змиві з поверхні предмету схожого на корпус гранати (об`єкт №1), наданого на дослідження, встановлена наявність поту, без домішку крові, клітини з ядрами не виявлені. Статева належність поту в змиві з поверхні предмету схожого на корпус гранати (об`єкт №1), не визначена через відсутність епітеліальних клітин з ядрами. При визначенні групової належності поту в даних слідах виявлений антиген А ізосерологічної системи АВ0. Беручи до уваги результати дослідження можливо висловитися, про походження слідів поту на змиві з поверхні предмету схожого на корпус гранати (об`єкт №1) від особи (осіб), груповим властивостям якої (яких) характерний виявлений антиген А ізосерологічної системи АВ0. А саме більш вірогідніше походження поту від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0, можливо, і від підозрюваного ОСОБА_4 , враховуючи його групову приналежність крові

Постановою слідчого від 27 грудня 2023 року зразок крові ОСОБА_4 , залишки змиву з корпусу гранити, витяжка з об`єкта на ниточках марлі та контроль марлі визнані речовими доказами.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості, визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Вищенаведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки останній, діючи умисно, вчинив носіння, зберігання та придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, тяжким, закінченим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, період часу, який пройшов з часу придбання обвинуваченим заборонених до вільного обігу речей і до їх вилучення співробітниками поліції, їх характеристика, відомості про особу обвинуваченого.

Останній є не судимою особою, має зареєстроване та постійне місце проживання, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та фактично з перших днів повномасштабного вторгнення добровільно здійснював захист держави від російської федерації, за місцем проживання та служби характеризується опосередковано, на обліках і лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щиросердне каяття.

У якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , в обвинувальному акті зазначено рецидив злочинів, однак стороною обвинувачення не надано суду належних доказів (завіреної копії вироку суду) на підтвердження наявності у останнього не знятих та непогашених судимостей за вчинення інших злочинів, у зв`язку з чим така обставина визнається судом недоведеною.

На інші обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, сторони не посилаються і такі обставини судом не встановлені.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, судом не встановлені.

З огляду на зазначене, враховуючі вищевказані обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що його обтяжують, відсутність відомостей про негативну характеристику особи обвинуваченого, ті факти, що обвинувачений щиросердно розкаявся, є не судимою особою, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 (сорок) копійок.

Речові докази: року зразок крові ОСОБА_4 , залишки змиву з корпусу гранити, витяжка з об`єкта на ниточках марлі та контроль марлі, які знаходяться в камері зберігання речових доказів ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області (порядковий номер - 03035), знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського Апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

18.01.2024