Справа № 439/76/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/901/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 26 липня 2023 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панасівка, Любарського району, Житомирської області, одруженого, працює водієм у ФОП, із середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Грозьово, Старосамбірського району, Львівської області, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, із середньою спеціальною освітою, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1(один) рік.

В силу статей 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного основного покарання у виді 3 років позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1(один) рік.

В силу статей 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання у виді 3 років позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання про речові докази, судові витрати та арешт майна.

Згідно вироку суду, ОСОБА_10 , 17 грудня 2017 року, приблизно о 17:00 год. на 457 км. + 210 м. автодороги «М06» сполученням «Київ - Чоп» у населеному пункті с. Ясенів, Бродівського району, Львівської області, керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT 35», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 », що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить йому, рухаючись вказаним автомобілем по напрямку до міста Києва, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, а саме: Розділу 1 п.п.1.2, 1.5; п. 1.10 (в частині значення термінів «обгін», «пішохідний перехід», «перехрестя», «небезпека для руху»); Розділу 2 п. 2.3 (підпунктів «б» та «д»); Розділу 12 п. 12.4, 12.9 (підпункту «б»); Розділу 14 п. 14.6 (підпунктів «а» та «в») Правил дорожнього руху України, а також Розділу 34 п.1 «горизонтальна дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків)), які виразилися в тому, що він не був уважним до дорожньої обстановки та її змін, будучи зобов`язаним рухатися правою стороною проїзної частини в напрямку м. Києва зі швидкістю у населеному пункті не більше 60 км/год., перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 ПДР України, виїхав на зустрічну смугу руху для виконані маневру обгону, розпочав обгін двох і більше попутних транспортних засобі не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху, з моменту появи в полі зору вантажного автомобіля марки «ГАЗ 122R32-50», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_9 , котрий виїхав із прилеглої вулиці на смугу руху по напрямку міста Чоп, що унеможливлювало уникнень зіткнення із зустрічним автомобілем, внаслідок чого здійснив зіткнення автомобілем марки «ГАЗ 122R32-50», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_2 ».

Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 є у прямому причинному зв`язку із суспільно-небезпечними наслідками - заподіянням потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у вигляді синця в правій лобно-скроневій ділянці з переходом на праву щоку, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітки і живота у вигляді лівобічного пневмотораксу (накопиченні повітря в лівій плевральній порожнині), розриву селезінки з обширною внутрішньою кровотечею, обширних саден на задній поверхні грудної клітки зліва на лівому плечі, що були небезпечними для життя в момент спричиненнія за цією ознакою відносяться до тяжкого тілесного ушкодження; потерпілій ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у вигляді забійних ран на переніссі і лівій скроневій ділянці голови, обширних синців на лівій сідниці і на лівому стегні, на тильній поверхні лівої кисті, саден і синця на правій гомілці, закритих переломів четвертих - п`ятих ребер зліва, які ознакою тривалого розлад) здоров`я відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто, будучи особою, яка керує транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

ОСОБА_9 , 17 грудня 2017 року, приблизно о 17:00 год. у населеному пункті с. Ясенів, Бродівського району, Львівської області, керуючи автомобілем марки «ГАЗ 122R32-50», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_2 », що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ», м. Київ, вул. Саперно - Слобідська, 22, рухаючись вулицею населеного пункту по напрямку від с. Лучківці, Бродівського району, Львівської області до перехрестя автодороги «М06» сполученням «Київ - Чоп», порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, а саме: Розділу 1 п.п.1.5; п.1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); Розділу 2 п. 2.3 (підпунктів «б» та «д»); Розділу 10 п. 10.1; Розділу 16 п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, а також Розділу 33 Правил дорожнього руху України (в частині вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено»), які виразилися в тому, що він не був уважним до дорожньої обстановки та її змін, будучи зобов`язаним зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп - лінією), не зупинився, не дав дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив аварійну обстановку та загрозу безпеки дорожнього руху, при виникненні необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі та, не надав переваги в русі автомобілю «VOLKSWAGEN LT 35», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_10 ., який рухався по головній дорозі і мав перевагу в русі, що призвело в подальшому до зіткнення з даним транспортним засобом.

Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_9 є у прямому причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками - заподіянням потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у вигляді синця в правій лобно-скроневій ділянці з переходом на праву щоку, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітки і живота у вигляді лівобічного пневмотораксу (накопичення повітря в лівій плевральній порожнині), розриву селезінки з обширною внутрішньою кровотечею, обширних саден на задній поверхні грудної клітки зліва на лівому плечі, що були небезпечними для життя в момент спричинення і за цією ознакою відносяться до тяжкого тілесного ушкодження; потерпілій ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у вигляді забійних ран на переніссі і лівій скроневій ділянці голови, обширних синців на лівій сідниці і на лівому стегні, на тильній поверхні лівої кисті, саден і синця на правій гомілці, закритих переломів четвертих - п`ятих ребер зліва, які ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто, будучи особою, яка керує транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

На вказаний вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Бродівського районного суду Львівської області від 26 липня 2023 року, яким ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України скасувати, а в цій частині ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та виправдати у зв`язку із недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що захист вважає, що вирок суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, таким, що винесений з грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, конституційних прав обвинуваченого, а також Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, порушенням презумпції невинуватості особи, а призначене покарання таким, що за своєю суворістю не відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого, судом при призначенні покарання не враховано ступеня вини кожного водія. Судовий розгляд проведено без участі та допиту потерпілої ОСОБА_12 . Вирок щодо ОСОБА_13 ухвалений на повній відсутності доказів його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

На думку захисника обвинуваченого ОСОБА_13 , аналіз суду є помилковим і суперечливим. Неможливо врахувати показання свідка, технічна спроможність яких не перевірена експертним шляхом, при чому покликатись на взаємовиключні висновки експертиз. Окрім того, захистом ОСОБА_13 технічна неспроможність показань свідка ОСОБА_14 була доведена звичайними математичними розрахунками, графічні схеми про які були долучені до матеріалів справи і не враховані судом, хоча на це захист постійно покликався під час судового розгляду.

Судом не враховано аналізу доказів і показань свідків і потерпілих, які надавав захист ОСОБА_15 . При цьому суд, покликаючись в основному на показання свідка ОСОБА_14 для встановлення вини ОСОБА_13 не надав оцінки показанням інших свідків та потерпілого ОСОБА_11 , які повністю їх спростовували.

Як зазначалося, від першого допиту на досудовому слідстві, незмінними залишилися показання обвинуваченого ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_16 про обставини розвитку дорожньо-транспортної пригоди. І ці показання не різняться між собою. З аналізу цих показань слід дійти висновку, що автомобіль Газель під керуванням ОСОБА_13 зупинився при виїзді на головну дорогу - автодорогу М-06 в с. Ясенів та за відсутності перешкод для руху, виконавши вимоги дорожнього знаку 2.2. та відповідної розмітки, автомобіль продовжив рух праворуч. Коли автомобіль виїхав на головну дорогу у вітровому склі раптово з`явилося світло зустрічного автомобіля і відразу відбувся удар, тобто зіткнення автомобілів.

Ці показання підтверджені і висновками експертів, на які покликався суд. Отже, в даному випадку дії водія ОСОБА_13 цілком відповідали вимогам ПДР України.

Взаємовиключними, на думку захисту ОСОБА_13 , є також покликання захисника ОСОБА_10 про ніби то інший кут зіткнення транспортних засобів, який наближений до 90 градусів. Це суперечить показанням ОСОБА_10 , його сина та фактичним даним, що отримані під час слідчого експерименту, при огляді місця події.

Вважає, що ОСОБА_17 у відповідності до вимог ПДР України, не маючи жодних перешкод у даній дорожній обстановці, першим розпочав маневр повороту праворуч. В той же час ОСОБА_10 , грубо порушуючи вимоги ПДР України, розпочав маневр обгону, виїхав на смугу зустрічного руху, де вже перебував автомобіль під керуванням ОСОБА_13 , внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

На думку захисту, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_15 . cyд упереджено, безпідставно і необґрунтовано послався на докази, які є суперечливими, незаконними та недопустимими, взаємовиключними, які суд дослідив з порушенням вимог чинного кримінального процесуального законодавства та не мотивував цього у вироку. Зазначає, що покарання , визначене судом першої інстанції, не диференційоване, відповідно до ступеня вини кожного з водіїв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі, яку у встановленому порядку змінив, просить вирок Бродівського районного суду Львівської області від 26 липня 2023 року скасувати в повному обсязі а матеріали справи направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що показання ОСОБА_18 в частині відсутності автомобіля ОСОБА_10 в момент виїзду на дорогу Київ - Чоп, так само як і показання про те, що він до часу зіткнення з автомобілем ОСОБА_10 «розминувся з фурою, втрачав свідомість - явно вигадані, оскільки зіткнення сталось на пішохідному переході, автомобіль ОСОБА_10 рухався з включеним ближнім світлом фар, перешкод на дорозі, які б закривали мікроавтобус не виявлено, «фура» зупинилась до місця зіткнення автомобілів, а висновок лікарів про спричинення ОСОБА_19 легких тілесних ушкоджень виключають підстави для висновку про втрату ним свідомості. ОСОБА_20 також не пояснив суду, чому він під час ДТП випав з кабіни на дорогу.

В дослідницькій частині автотехнічної експертизи №2029 від 05. 10. 2018 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_21 , немає будь-яких відомостей про проведення відповідних розрахунків з врахування даних відображених в протоколі огляду місця події та доданій до нього схемі, показів свідків, в тому числі ОСОБА_14 , ОСОБА_22 Немає відомостей про результати дослідження які б давали підстави для висновку, що перетин автомобілем під керуванням водія ОСОБА_10 в певному місці лінії дорожньої розмітки, обгін вантажного автомобіля, рух по головній дорозі - по смузі для руху зустрічного транспорту, в тій чи в іншій мірі впливали на безпеку руху для водія ОСОБА_18 який, як достовірно встановлено, в той час своїм автомобілем рухався по другорядній дорозі.

Звертає увагу, що до часу виїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_18 на головну дорогу у безпосередній близькості перед автомобілями ОСОБА_10 і ОСОБА_14 органом досудового розслідування і судом не добуто жодного доказу який би свідчив небезпеку для руху будь-кого з них.

В мотивувальній частині вироку суд зробив посилання на висновки судових експертиз як доказ вини ОСОБА_10 , в тому числі: на висновок №2029 від 05. 10. 2018 року експерта ОСОБА_21 і на висновок №1/1799 від 26. 12. 2018 року судового експерта ОСОБА_23 , які спростовують один одного; висновок транспортно-трасологічної експертизи №1/59 від 08.02. 2018 року судового експерта ОСОБА_23 який сам ОСОБА_23 в судовому засіданні визнав помилковим.

Вказує, що суд першої інстанції відмовив у проведені слідчих дій, результати яких мали б суттєве значення для правильного вирішення справи. Вище вказана відмова суду в задоволенні клопотання захисту свідчить про порушення головуючим в судовому засіданні вимог передбачених ст. 321 КПК України, що виразились в позбавлені можливості захисника і обвинуваченого виконання своїх процесуальних обов`язків.

Помилковість висновку експертів про зіткнення автомобілів передніми частинами свідчить відсутність в дослідницькій частині експертизи будь-яких відомостей про механізм пошкодження вузла кріплення правого переднього колеса і самого колеса, механізм пошкодження місць кріплення правих передніх дверей та факт випадання через праві передні двері не тільки пасажира - потерпілого ОСОБА_11 , а й водія ОСОБА_15 . Суд першої інстанції безпідставно відмовив стороні захисту у проведенні повторної експертизи, що теж , на думку захисту є процесуальним порушенням.

В судове засідання потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, відтак колегія суддів постановила слухати справу за їх відсутності у відповідності до вимог ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти вимог апеляційних скарг та висловився про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, просив залишити такий без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, засобами, передбаченими цим кодексом. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, тобто винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, на потерпілого.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на позицію, Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Апеляційним судом встановлено, що як показаннями самих обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 так і показаннями потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_14 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 повністю підтверджується факт, що 17 грудня 2017 року, приблизно о 17:00 год. на 457 км. + 210 м. автодороги «М06» сполученням «Київ - Чоп» у населеному пункті с. Ясенів, Бродівського району, Львівської області відбулась ДТП за участю автомобілів марки «VOLKSWAGEN LT 35», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_10 та марки «ГАЗ 122R32-50», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_2 », яким керував ОСОБА_9 , внаслідок якої утримали тілесні ушкодження пасажири зазначених автомобілів ОСОБА_11 (тяжкі тілесні ушкодження) та ОСОБА_12 (тілесні ушкодження середньої тяжкості).

На думку колегії суддів, дослідженими судом першої інстанції доказами, встановлено належним чином порушення вимог правил дорожнього руху як ОСОБА_10 так і ОСОБА_9 які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.

Захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції заслухав справу без участі потерпілої ОСОБА_12 , що є порушенням норм процесуального закону. Однак, колегія суддів не погоджується із таким доводом сторони захисту.

Як вбачається із матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_12 давала показання на досудовому слідстві 24.12.2017 р., у заяві від 07.05.2019 р. ( Т.1 , а/с 58), у своїй заяві просила суд першої інстанції слухати справу за її відсутності, оскільки перебуває за межами України, із чим правомірно погодився суд першої інстанції, дослідивши такі показання у сукупності із іншими доказами у справі, яким дав належну правову оцінку, що не суперечить вимогам процесуального закону.

Не можна погодитись і з твердженням адвоката ОСОБА_7 про відсутність доказів на підтвердження вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник зазначають, що ОСОБА_9 не допускав порушення ПДР України. Вказують, що ОСОБА_9 не маючи жодних перешкод у дорожній обстановці першим розпочав маневр повороту праворуч, в той же час ОСОБА_10 розпочав маневр обгону, виїхав на смугу зустрічного руху, де вже перебував автомобіль під керуванням ОСОБА_9 .

Однак, відповідно до п. 6.1 висновку експертизи (№2029 від 05.10.2018), якщо дорожня ситуація розвивалась так, як задано у варіанті № 1 (показання водія ОСОБА_9 ) то, з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_9 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України.

У своїх показаннях як під час слідчого експерименту від 10.05.2018 ( Т.1 а.с. 109-113), які були використані як вихідні дані під час проведення експертизи, так і під час судового розгляду ОСОБА_9 зазначав, що при виїзді із другорядної дороги на головну, на його смузі руху транспортних засобів не було, і лише завершивши маневр повороту і виїзду на головну дорогу, на його смугу руху назустріч раптово виїхав транспортний засіб під керуванням ОСОБА_10 .

Однак, з огляду на інші докази, які містяться у матеріалах справи, встановлено, що такі покази ОСОБА_9 є технічно неспроможними.

Так, свідок ОСОБА_14 чітко в суді першої інстанції показав, що автомобіль марки «ГАЗ 122R32-50» (під керуванням ОСОБА_9 ) розпочав маневр виїзду із другорядної дороги на головну в той момент, коли мікроавтобус (VOLKSWAGEN LT 35 під керуванням ОСОБА_10 ) вже знаходився на зустрічній смузі руху, на яку здійснював виїзд автомобіль марки «ГАЗ 122R32-50».

Окрім того, відповідно до висновку експерта №1/1799 від 26.12.2018, при механізмі даного зіткнення, який запропонований водієм ОСОБА_9 (під час слідчого експерименту), автомобіль «Volkswagen LT 35» р.н.з. НОМЕР_3 на фазі безпосереднього зближення до зіткнення повинен був рухатись зі сторони лівого, по напрямку руху до м. Києва тротуару, що є технічно не спроможним. Тобто, показання водія ОСОБА_9 щодо механізму розвитку зіткнення є технічно неспроможними.

В той же час, відповідно до цього ж висновку експерта, з технічної точки зору покази водія автомобіля Volkswagen LT 35 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_10 , про розташування місця зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем ГАЗ А22 R32-30 р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , в межах пішохідного переходу в с. Ясенів Бродівського району Львівської області (тобто у повздовжньому, відносно елементів дороги напрямку), є технічно спроможними і такими, що відповідають встановленому вищенаведеними дослідженнями розташуванню місця зіткнення транспортних засобів та об`єктивним слідовим даним, зафіксованим на місці події.

Відтак, висновки експерта в цій частині узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_14 та відповідно спростовують доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_9 .

Окрім цього, на Рис. №9 масштабної схеми до висновку експертів за результатами проведення комісійної транспортно-трасологічної експертизи №6758 №1/1363 від 12.05.2020 (Т. 2 а.с. 14-28), відображено найбільш точне положення транспортних засобів відносно елементів проїзної частини дороги в момент первинного контактування. Із цієї масштабної схеми вбачається, що автомобіль марки «ГАЗ 122R32-50» в момент зіткнення не завершив маневр виїзду на головну дорогу із другорядної, і своєю передньою частиною автомобіля знаходиться на пішохідному переході. В той же час ОСОБА_9 у своїх показах під час слідчого експерименту, та в судовому засіданні стверджував, що він виїхав на головну дорогу і проїхав пішохідний перехід, тобто завершив маневр повороту та виїзду на головну дорогу.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами, які є належними та допустимими, дослідженими повно та всесторонньо судом першої інстанції, спростовано твердження ОСОБА_9 , що дорожня ситуація розвивалась саме так, як зазначав обвинувачений ОСОБА_9 , у своїх показах як під час слідчого експерименту, так і під час судового розгляду.

Колегія суддів не вбачає розбіжностей та суперечностей у показаннях свідка ОСОБА_14 , окрім того такі узгоджуються із іншими письмовими доказами у справі.

Щодо доводів сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що на досудовому слідстві, незмінними залишилися показання обвинуваченого ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_16 про обставини розвитку дорожньо-транспортної пригоди, то з такими не погоджується колегія суддів, оскільки у своїх показаннях у суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 вказав, що автомобіль марки «ГАЗ 122R32-50», д.н.з « НОМЕР_2 », пасажиром якого був останній і яким керував ОСОБА_9 , повністю виїхав на головну дорогу на смугу руху в напрямку м. Чоп, коли відбувся удар і зіткнення із автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT 35», під керуванням ОСОБА_10 . Тоді, як свідок ОСОБА_16 , як другий пасажир автомобіля, яким керував ОСОБА_9 , ствердив, що лише в момент, коли їхній автомобіль тільки почав виїзд на головну дорогу, він відчув сильний удар від зіткнення, що повністю узгоджується із дослідженими вище висновками експертиз та показаннями свідка ОСОБА_14 та вказує на неспроможність версії розвитку подій, на якій наполягає сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_9 .

Дії водія ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу); 2.3. (підпунктів «б» та «д»); 10.1; 16.3;16.11 ПДР України, а також розділу 33 ПДР України (в частині вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено»).

Таким чином, дослідивши всі подані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, судом першої інстанції належно встановлено винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 та середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_12 . Підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні , передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, колегією суддів не встановлено.

В свою чергу щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 слід зазначити наступне.

У своїй апеляційній захисник скарзі наголошує на тому, що показання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо обставин вчинення ДТП , яке мало місце 17.12.2017 року, не відповідають фактичним обставинам справи та є явно неправдивими. Суд першої інстанції не проаналізував даний факт належним чином та прийняв поспішне необґрунтоване рішення.

Так, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 10.05.2018 за участю ОСОБА_9 , ОСОБА_9 показав яким чином був розташований автомобіль під його керуванням марки «ГАЗ 122R32-50» в момент ДТП 17.12.2017. Із показів ОСОБА_9 , автомобіль марки «ГАЗ 122R32-50» в момент ДТП 17.12.2017 повністю знаходився на смузі руху автодороги Київ-Чоп у напрямку руху м. Чоп. Задня частина автомобіля марки «ГАЗ 122R32-50», зі слів водія ОСОБА_9 в момент ДТП 17.12.2017 знаходилась на пішохідному переході (Т.1, а.с. 109-113).

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 10.05.2018, за участю ОСОБА_10 , ОСОБА_10 показав яким чином був розташований автомобіль марки «ГАЗ 122R32-50» в момент ДТП 17.12.2017. Із показів ОСОБА_10 , автомобіль марки «ГАЗ 122R32-50» в момент ДТП 17.12.2017 знаходився передньою своєю частиною на смузі руху автодороги Київ-Чоп у напрямку руху м. Чоп в межах розмітки «пішохідний перехід» під кутом, із частковим виїздом переднім лівим колесом на смугу зустрічного руху. Зі слів ОСОБА_10 його транспортний засіб, в момент виявлення перешкоди у вигляді автомобіля ГАЗ 122R32-50, знаходився на зустрічній смузі руху за 14,7м. до автомобіля марки «ГАЗ 122R32-50» (Т.1, а.с. 158-161).

Згідно висновків експертиз (№2029 від 05.10.2018; №6759, №1/1363 від 03.02.2021) причинами настання даної ДТП , з технічної точки зору, є невідповідність дій водія ОСОБА_10 вимогам ПДР України.

Експертизою встановлено, що дії водія ОСОБА_10 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 1.2; 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «обгін» ; «перехрестя» ); 2.3 (підпунктів «б» та «д» ); 12.4; 12.9 (підпункту «б); 14.6 (підпунктів «а» та «в») ПДР України, а також розділу34 пункту 1 «горизонтальна дорожня розмітка» ПДР України, як при варіанті розвитку події, який зазначений ОСОБА_9 , так і при варіанті розвитку події, який зазначений ОСОБА_10 .

Вказівка захисника ОСОБА_8 на те, що висновок експертів за результатами проведення автотехнічної експертизи №6759, №1/1363 від 03.02.2021, повинен бути визнаний недопустимим доказом, з огляду на повторну участь експерта ОСОБА_23 у такій експертизі, не заслуговує на увагу, оскільки законом не заборонена участь експерта, який брав участь у проведенні первинної експертизи, при проведенні комісійної експертизи. Суд, призначаючи 21.11.2019 комплексну комісійну автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу, не зазначав в ухвалі про необхідність доручення проведення експертизи іншій експертній установі чи іншим експертам. Заявляючи клопотання про визнання висновку експерта недопустимим доказом, фактично висловлює незгоду із висновками експертів. Тому, колегія суддів вважає, що підстав для визнання висновку експертизи №6759, №1/1363 від 03.02.2021 недопустимим доказом, немає.

Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 про те, що в дослідницькій частині автотехнічної експертизи №2029 від 05.10.2018 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_21 немає будь-яких відомостей про проведення відповідних розрахунків з врахування даних відображених в протоколі огляду місця події та доданій до нього схемі, показів свідків, в тому числі ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , то такі теж не беруться колегією суддів до уваги, як безпідставні з наступних причин.

Так, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 , в судовому засіданні показав, що в ході проведення експертизи не надалось можливим встановити, хто із водіїв перший розпочав маневр: чи водій ОСОБА_10 обгін, чи водій ОСОБА_9 виїзд із другорядної дороги на головну. В той же час, експертизою чітко встановлено, що однією із причин настання даної ДТП є невідповідність дій водія ОСОБА_10 вимогам п.п. 1.2; 1.10; 14.6, а також Розділу 34 п. 1 ПДР України.

При проведенні судової авто технічної експертизи експерт ОСОБА_21 користувався положеннями ЗУ «Про судову експертизу» та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. №53/5, використовуючи при цьому усі необхідні для експертизи вихідні дані, які були необхідні експерту для проведення експертизи, та свої спеціальні знання. Жодних підстав для визнання висновку автотехнічної експертизи №2029 від 05.10.2018 року недопустимим доказом немає, так само, як і немає підстав сумніватись у правильності зроблених експертом висновків, окрім того під час проведення даної експертизи на досудовому слідстві учасниками кримінального провадження висловлено не було.

Дослідженими доказами у їхній сукупності (показами свідка ОСОБА_14 , висновками експертиз №1/1799 від 26.12.2018; №6758 №1/1363 від 12.05.2020; (№2029 від 05.10.2018) встановлено, що дорожня ситуація в частині виявлення водієм ОСОБА_10 перешкоди у виді автомобіля «ГАЗ 122R32-50» під керуванням водія ОСОБА_9 розвивалась саме так, як зазначив у своїх показах ОСОБА_10 , які були дані ним як під час слідчого експерименту, так і під час судового розгляду.

При з`ясуванні та розвитку подій та причин ДТП, у колегії суддів немає підстав вважати, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права чи неповнота судового розгляду, адже обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 управі обирати собі тактику захисту та не несуть кримінальної відповідальності за неправдиві покази. Окрім того, аналізом усіх доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, доведено спроможність показань саме ОСОБА_10 щодо розвитку подій та причин ДТП, що мала місце 17.12.2017 р., а не показань обвинуваченого ОСОБА_9 .

Що стосується клопотання сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_10 про необхідність повторного дослідження доказів у справі, то згідно положень ст.. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 клопотав про повторне дослідження таких доказів, як протокол огляду місця події від 17.12.2017року та додану до нього схему; відеозапис допиту в режимі відеоконференції свідка ОСОБА_14 від 09.08.2019 року; висновки судово-медичних експертиз №219/2017 від 04.01. 2018 року, №222/2017 від 29.12. 2018 року, №217/2017 від 16. 01. 2018 року, №224/2017 від 02.01.2018 року; протокол слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_9 від 10. 05. 2018 року; відеозапис судового засідання від 8 листопада 2019 року (останні хвилини) в якій зафіксоване пояснення експерта ОСОБА_23 щодо висновку у проведеної ним транспортно-трасологічній експертизи №1/59 від 08.02.2018 року; висновок автотехнічної експертизи №2029 від 05. 10. 2018 року судового експерта ОСОБА_21 ; висновок інженерно-технічної експертизи №1/61 від 25.01.2018 року експерта ОСОБА_27 , зокрема, зображень №1, №2, №8 ; висновок транспортно-трасологічної експертизи №1/59 від 08. 02. 2018 року експерта ОСОБА_23 , зокрема, зображень №2 - №6, №8 -№11.; висновок комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №1/1799 від 26. 12. 2018 року експерта ОСОБА_23 ; висновок комісійної транспортно-трасологічної експертизи №6758, №1/1363 від 12.05.2020 року; висновок комісійної автотехнічної експертизи №6759, №1/1363; ухвали суду першої інстанції від 07.10.2022 року, від 12.12.2022 року, від 23.01.2023 року про відмову у задоволенні клопотань захисту.

Як встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції, усі перелічені вище докази, окрім судових процесуальних документів та відеозаписів судових засідань суду першої інстанції, які самі по собі не можуть бути доказами у кримінальному провадженні, були предметом детального дослідження суду першої інстанції, а тому не потребують повторного дослідження. Доводи захисту щодо незгоди із висновками суду першої інстанції по цих доказах, не є підставою для повторного їх дослідження, оскільки це суперечить чинному законодавству, а є лише обраним способом захисту обвинуваченого ОСОБА_10 . Щодо дослідження відеозапису допиту в режимі відеоконференції свідка ОСОБА_14 від 09. 08. 2019 року та ухвал суду першої інстанції від 07.10.2022 року, від 12.12.2022 року, від 23.01.2023 року про відмову у задоволенні клопотань захисту, то з такими колегія суддів ознайомлена і оцінка таким надається при оцінці законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції вцілому.

Так, зазначеними вище ухвалами суду було відмовлено стороні захисту обвинуваченого ОСОБА_10 в задоволенні клопотань про доручення органу досудового розслідування провести слідчі експерименти з участю свідків події і на підставі одержаних даних призначити проведення автотехнічної експертизи для підтвердження обставин, з`ясування яких має істотне значення, на думку захисту, для ухвалення законного та справедливого рішення, що в свою чергу порушує права обвинуваченого ОСОБА_10 .

Однак, колегія суддів не погоджується із доводами адвоката ОСОБА_8 , оскільки усі проведені слідчі експерименти були проведені у відповідності до норм чинного законодавства, а усі висновки експертиз зроблені із дотриманням усіх норм закону, зокрема і вимог Закону України «Про судову експертизу». Жодних заперечень чи зауважень на досудовому слідстві з приводу незаконності проведення зазначених вище процесуальних дій чи експертиз учасниками кримінального провадження не було висловлено. Окрім того, експерти ОСОБА_28 та ОСОБА_21 допитувались судом першої інстанції, кожен із цих експертів підтвердили висновки зроблених ними експертиз, що випливає із звукозаписів судових засідань від 03.06.2021 р. Також судом допитувався експерт ОСОБА_29 щодо висновку №224/2017 від 02.01.2018, згідно якого у гр. ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження , що класифікуються як тяжкі тілесні ушкодження (Т.1, а .с. 147-148).

Так, відповідно до висновку експерта №1/59 від 08.02.2018 зіткнення автомобілів марки «ГАЗ 122R32-30» р.н. НОМЕР_2 та «Volkswagen LT 35», р.н. НОМЕР_1 відбулося на лівій смузі руху проїзної частини автодороги «Київ - Чоп», якщо рухатись в напрямку до міста Києва, на ділянці, що передує початку зафіксованого розливу мастил та сліду зсуву колеса (детальніше див. схема до протоколу огляду місця ДТП від 24.10.2017). В первинний момент зіткнення поздовжні осі автомобіля «ГАЗ 122R32-30» р.н. НОМЕР_2 та автомобіля «Volkswagen LT 35», р.н. НОМЕР_1 , одна відносно одної знаходились під кутом 160 +/- 5 градусів (див. додаток: схема взаємного розміщення повздовжніх осей). Встановити взаємне кутове розташування транспортних засобів відносно елементів дороги даній експертизі не виявилось можливим (Т.:1, а.с. 111-123)

Згідно з висновком експерта №1/61 від 25.01.2018 на момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля марки «ГАЗ 122R32-30» р.н. НОМЕР_2 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. Будь-яких несправностей даної системи виявлено не було. На момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля марки «ГАЗ 122R32-30» р.н. НОМЕР_2 знаходиться в стані відмови. Несправності, що призвели до такого стану системи, полягають в її розгерметизації внаслідок від`єднання бачка головного гальмівного циліндру від місця кріплення його на головному циліндрі гідроприводу гальм. На момент огляду перевірити систему освітлення досліджуваного автомобіля марки «ГАЗ 122R32-30» р.н. НОМЕР_2 не представилось можливим по причині руйнування фар, електропроводу та відсутності джерела енергії - акумуляторної батареї. Співставляючи загальні пошкодження автомобіля «ГАЗ 122R32-30» р.н. НОМЕР_2 з пошкодженнями робочої гальмівної системи та системи освітлення, що виявлені при його огляді, дана експертиза приходить до висновку, що вони носять аварійний не експлуатаційний характер, утворились внаслідок дії на систему значних одномоментних ударних навантажень і виникли в момент ДТП - зіткнення транспортного засобу з перешкодою (іншим транспортним засобом) (Т.:1, а.с. 126-131).

Відповідно до висновку експерта №1/60 від 25.01.2018 на момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля марки «Volkswagen LT 35», р.н. НОМЕР_1 , знаходиться в непрацездатному стані, несправності системи, що проявляються у обмеженні кута повороту керованих коліс (порушення кінематики їх повороту) із-за затискання передніх коліс деформованими елементами кузова та деформації рульової колонки. На момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля марки «Volkswagen LT 35», р.н. НОМЕР_1 знаходиться в стані відмови. Несправності, що призвели до такого стану системи, полягають в її розгерметизації внаслідок від`єднання бачка головного гальмівного циліндру від місця кріплення його на головному циліндрі гідроприводу гальм. На момент огляду перевірити систему освітлення досліджуваного автомобіля марки «Volkswagen LT 35», р.н. НОМЕР_1 не представилось можливим по причині руйнування фар та електропроводу. Співставляючи загальні пошкодження автомобіля «Volkswagen LT 35», р.н. НОМЕР_5 з пошкодженнями рульової системи, робочої гальмівної системи та системи освітлення, що виявлені при його огляді, дана експертиза приходить до висновку, що вони носять аварійний не експлуатаційний характер, утворились внаслідок дії на систему значних одномоментних ударних навантажеш, і виникли в момент ДТП - зіткнення транспортного засобу з перешкодою (іншим транспортним засобом) (Т.: 1, а.с. 137-142).

Відповідно до висновку експерта №222/2017 від 29.12.2017, у гр. ОСОБА_12 при звертанні за медичною допомогою лікарями Бродівської ЦРЛ виявлено забійні рани на переніссі і в лівій скроневій ділянці голови, обширні синці на лівій сідниці і на лівому стегні, на тильній поверхні лівої кисті, садна і синець на правій гомілці, закриті переломи 4-5-х ребер зліва. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону легкового автомобіля під час дорожньо- транспортної пригоди 17 грудня 2017року за обставин зазначених в постанові та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (Т.:1, а.с. 144-145).

Відповідно до висновку експерта №2029 судово-автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП від 05.10.2018, встановлено наступне:

1. у заданій дорожній ситуації, як при варіанті №1 (показання водія ОСОБА_9 ), так і при варіанті №2 (показання водія ОСОБА_10 ) водій ОСОБА_10 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.2.; 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «обгін», «пішохідний перехід», «перехрестя»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.4; 12.9 (підпункту «б»); 14.6 (підпунктів «а» та «в») ПДР України, а також розділу 34 пункту 1 «горизонтальна дорожня розмітка» ПДР України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1.) (вузька суцільна лінія)), у відповідності до яких вказаний водій повинен був рухатись правою стороною проїзної частини , в напрямку м. Києва, зі швидкістю не більше 60 км/год. та не виїжджати на зустрічну смугу руху для виконання маневру обгону.

2. У заданій дорожній ситуації у варіанті № 1 (показання водія ОСОБА_9 ) водій ОСОБА_9 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху» ); 2.3 (підпунктів «б» та «д» ); 12.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був застосувати гальмування з моменту виїзду автомобіля «Фольксваген ЛТ - 35» (р.н.з. НОМЕР_3 ) на смугу руху в напрямку м. Львова.

2.2. У заданій дорожній ситуації у варіанті № 2 (показання водія ОСОБА_10 ) водій ОСОБА_9 повинен був , з технічної точки зору, керуватися п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу» ); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1; 16.3; 16.11 ПДР України , а також розділу 33 ПДР України (в частині вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено»), у відповідності до яких вказаний водій повинен був зупинити керований автомобіль перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) та дати дорогу автомобілю «Фольксваген ЛТ - 35» (р.н.з. НОМЕР_3 ), який рухався по головній дорозі.

4. У заданій дорожній ситуації, як при варіанті № 1 (показання водія ОСОБА_9 ), так і при варіанті № 2 (показання водія ОСОБА_10 ) технічна можливість уникнути настання даної ДТП для водія ОСОБА_10 , з технічної точки зору , полягала у належному виконанні вказаним водієм вимог п.п. 1.2; 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «обгін» ; «пішохідний перехід»; «перехрестя»); 2.3 (підпунктів «б» та «д» ); 12.4; 12.9 (підпункту «б»); 14.6 (підпунктів «а» та «в») ПДР України, а також розділу34 пункту 1 «горизонтальна дорожня розмітка» ПДР України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія)).

5. При заданих вихідних даних , як при варіанті № 1 (показання водія ОСОБА_9 ), так і при варіанті № 2 (показання водія ОСОБА_10 ) дії водія ОСОБА_10 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 1.2; 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «обгін» ; «перехрестя» ); 2.3 (підпунктів «б» та «д» ); 12.4; 12.9 (підпункту «б); 14.6 (підпунктів «а» та «в») ПДР України, а також розділу34 пункту 1 «горизонтальна дорожня розмітка» ПДР України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія)).

6.1. Якщо дорожня ситуація розвивалась так, як задано у варіанті № 1 (показання водія ОСОБА_9 ) то, з технічної точки зору , в діях водія ОСОБА_9 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України.

6.2. Якщо дорожня ситуація розвивалась , так як задано у варіанті №2 (показання водія ОСОБА_10 ) то, з технічної точки зору, дії водія ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу); 2.3. (підпунктів «б» та «д»); 10.1; 16.3;16.11 ПДР України, а також розділу 33 ПДР України (в частині вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено»).

7.1. При заданих вихідних даних у варіанті № 1 (показання водія ОСОБА_9 ) причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія ОСОБА_10 вимогам п.п. 1.2; 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «обгін»; «пішохідний перехід»; «перехрестя» ); 2.3 (підпунктів «б» та «д» ); 12.4; 12.9 (підпункту «б»); 14.6 (підпунктів «а» та «в») ПДР України, а також розділу34 пункту 1 «горизонтальна дорожня розмітка» ПДР України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія)).

7.2. При заданих вихідних даних у варіанті № 2 (показання водія ОСОБА_10 ) причинами настання даної ДТП , з технічної точки зору, є невідповідність дій водія ОСОБА_10 вимогам п.п. 1.2;1.5; 1.10 (в частині значення термінів «обгін»; «пішохідний перехід»; «перехрестя»; «небезпека для руху» ); 2.3 (підпунктів «б» та «д» ); 12.4; 12.9 (підпункту «б»); 14.6 (підпунктів «а» та «в») ПДР України, а також розділу34 пункту 1 «горизонтальна дорожня розмітка» ПДР України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія)) та невідповідність дій водія ОСОБА_9 вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1; 16.3; 16.11. ПДР України, а також Розділу 33 ПДР України (в частині вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено») (Т.1, а.с. 152-157).

Відповідно до висновку експерта №1/1799 від 26.12.2018, при механізмі даного зіткнення, який запропонований водієм ОСОБА_9 , автомобіль «Volkswagen LT 35» р.н.з. НОМЕР_3 на фазі безпосереднього зближення до зіткнення повинен був рухатись зі сторони лівого, по напрямку руху до м. Києва тротуару, що є технічно не спроможним. При механізмі даного зіткнення, який запропонований водієм ОСОБА_10 , автомобіль «Volkswagen LT 35» р.н.з. НОМЕР_3 на фазі безпосереднього зближення до зіткнення повинен був рухатись зі сторони правої, по напрямку руху до м. Києва смуги руху, що є технічно спроможним (Т.1, а.с. 164-168).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної транспортно-трасологічної експертизи №6758, №1/1363 від 12.05.2020, в момент первинного контакту під час ДТП мало місце зустрічно-перехресне блокуюче ексцентричне зіткнення, з кутовою складовою руху автомобіля Volkswagen LT 35 р.н. НОМЕР_3 - справа наліво відносно напрямку руху автомобіля ГАЗ А22 R32-30 р.н. НОМЕР_4 , при цьому повздовжні осі транспортних засобів були розташовані під кутом 145°... 155° відносно одна одної, який розкривається в напрямку руху годинникової стрілки відносно повздовжньої осі а/м Volkswagen LT 35 р.н. НОМЕР_3 (див.рис.5 розділу II дослідження, п.В). Встановити трасологічними методами кутове розташування автомобілів Volkswagen LT 35 р.н. НОМЕР_3 і ГАЗ А22 R32-30 р.н. НОМЕР_4 в момент зіткнення відносно елементів дороги, не видалось можливим з причин відсутності необхідного для цього комплексу слідових даних (слідів коліс на стадії зближення чи контакту), які б свідчили про це. Місце зіткнення автомобіля Volkswagen LT 35 р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 з автомобілем ГАЗ А22 R32-30 р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_9 розташоване в межах лівої смуги руху проїзної частини автодороги Київ-Чоп (смуги руху в напрямку м. Львова), на ділянці, що безпосередньо передує розташуванню розливу мастила, при напрямку огляду в сторону м. Київ. Орієнтовне розташування автомобілів Volkswagen LT 35 р.н. НОМЕР_3 та ГАЗ А22 R32-30 р.н. НОМЕР_4 відносно елементів проїзної частини дороги в момент зіткнення (без врахування кутового розташування відносно елементів дороги) проілюстроване на масштабній схемі в додатку (див.рис.9). З технічної точки зору, покази водія автомобіля ГАЗ А22 R32-30 р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_9 , щодо розташування його автомобіля в момент зіткнення відносно елементів проїзної частини дороги є неспроможними, оскільки не відповідають встановленому вищенаведеними дослідженнями розташуванню місця зіткнення транспортних засобів та об`єктивним слідовим даним, які зафіксовані на місці події. Встановити, чи спроможні покази водія ОСОБА_9 , щодо механізму розвитку даної автопригоди на етапі зближення, до ДТП, не видалось можливим з причин відсутності зафіксованих на місці події слідів, які б свідчили про це. З технічної точки зору покази водія автомобіля Volkswagen LT 35 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_10 , про розташування місця зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем ГАЗ А22 R32-30 р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , в межах пішохідного переходу в с. Ясенів Бродівського району Львівської області (тобто у повздовжньому, відносно елементів дороги напрямку), є технічно спроможними і такими, що відповідають встановленому вищенаведеними дослідженнями розташуванню місця зіткнення транспортних засобів та об`єктивним слідовим даним, зафіксованим на місці події. Одночасно, покази водія ОСОБА_10 , про розташування автомобіля ГАЗ А22 R32-30 р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 в момент зіткнення в межах пішохідного переходу в с. Ясенів Бродівського району Львівської області, на відстані 2м від краю проїзної частини дороги (тобто у поперечному, відносно елементів дороги напрямку) є технічно неспроможними і такими, що не відповідають об`єктивним слідовим даним, які зафіксовані на місці події. Встановити, чи спроможні покази водія ОСОБА_10 , щодо механізму розвитку даної автопригоди на етапі зближення, до ДТП, не видалось можливим з причин відсутності зафіксованих на місці події слідів, які б свідчили про це (Т.2, а.с. 14-28).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення автотехнічної експертизи №6759, №1/1363 від 03.02.2021, показання водія ОСОБА_10 щодо механізму зближення транспортних засобів перед ДТП є технічно неспроможними. При механізмі розвитку ДТП відповідно до показань водія ОСОБА_9 автомобіль Volkswagen LT 35 р.н. НОМЕР_3 безпосередньо перед зіткненням з автомобілем ГАЗ А22 R32-30 р.н. НОМЕР_4 мав би рухатись із лівого тротуару, по напрямку руху до м. Києва, що є технічно не спроможним. Проведення досліджень по технічно неспроможних даних може призвести до хибних результатів, а тому заданий водієм ОСОБА_9 механізм розвитку ДТП у подальших автотехнічних дослідженнях не досліджувався. Відповідно до вимог п.п. 16.11 ПДР України водій ОСОБА_9 виїжджаючи із другорядної дороги на головну та виконуючи маневр повороту праворуч у напрямку м. Львів повинен був дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Виходячи із того , що показання водія ОСОБА_10 щодо механізму зближення транспортних засобів перед ДТП є технічно неспроможними, то вирішення питання чи мав технічну можливість обвинувачений ОСОБА_10 зупинити керований ним автомобіль при умові, що обвинувачений ОСОБА_9 раптово, на відстані в межах 14-15 метрів перед автомобілем ОСОБА_10 , виїхав з другорядної дороги на головну і перегородив смугу для руху транспортних засобів в напрямку міста Київ по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_10 втрачає технічний зміст. Виходячи із того, що на місці пригоди не зафіксовано слідів гальмування автомобіля марки «Ман» д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_14 та невідомо з якою інтенсивністю гальмувався вказаний автомобіль, то встановити, якою була швидкість автомобіля «Ман» д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_14 , в момент початку обгону водієм ОСОБА_10 вантажного автомобіля, не видається можливим. Виходячи із висновку транспортно-трасологічної експертизи № 6758, № 1/1363 від 12.05.2020 однією із причин настання даної ДТП є невідповідність дій водія ОСОБА_10 вимогам п.п. 1.2; 1.10 (в частині значення термінів «обгін»;«пішохідний перехід»; «перехрестя»); 14.6 (підпунктів «а» та «в») ПДР України, а також розділу34 пункту 1 «горизонтальна дорожня розмітка» ПДР України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія)). В цей же час встановити знаходяться (чи не знаходяться) дії водія ОСОБА_9 в причинно-наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП не видається можливим через те , що задані водіями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 механізми розвитку ДТП є технічно неспроможними (Т.2, а.с. 35-42).

Усі перелічені вище висновки судових експертиз узгоджуються між собою та доповнюють один одного для формування цілісної картини ДТП, яка мала місце 17.12.2017 р.

Таким чином, дослідивши всі подані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 та середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_12 .

Підстав для скерування кримінального провадження на новий судовий розгляд, як цього просить у своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено.

У даному випадку судом першої інстанції належно та повно з`ясовано усі обставини ДТП, яка мала місце 17.12.2017 року, та встановлено вину, як водія ОСОБА_9 (Розділу 1 п.п.1.5; п.1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); Розділу 2 п. 2.3 (підпунктів «б» та «д»); Розділу 10 п. 10.1; Розділу 16 п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, а також Розділу 33 Правил дорожнього руху України (в частині вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено»), так і водія ОСОБА_10 (Розділу 1 п.п.1.2, 1.5; п. 1.10 (в частині значення термінів «обгін», «пішохідний перехід», «перехрестя», «небезпека для руху»); Розділу 2 п. 2.3 (підпунктів «б» та «д»); Розділу 12 п. 12.4, 12.9 (підпункту «б»); Розділу 14 п. 14.6 (підпунктів «а» та «в») Правил дорожнього руху України, а також Розділу 34 п.1 «горизонтальна дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків) у її настанні, які кожен грубо порушили Правила дорожнього руху України,

Щодо призначеного обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення ними нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд першої інстанції врахував належним чином характер та тяжкість вчиненого злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання обвинуваченим, немає. Також було враховано обвинуваченому ОСОБА_10 , що останній має офіційне місце праці, позитивно характеризується по місцю проживання, а обвинуваченому ОСОБА_9 те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку, про призначення обвинуваченим покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню ними нових злочинів. Також колегія суддів звертає увагу на той факт, що ступінь вини кожного водія, які проявили неуважність до дорожньої обстановки та її змін, грубо порушили ряд ПДР України, є рівнозначною, що вплинуло і на однаковий розмір призначеного покарання кожному з обвинувачених.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень вимог кримінального чи кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміні вироку суду першої інстанції, чи направлення справи на новий розгляд у суд першої інстанції, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і його слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Бродівського районного суду Львівської області від 26 липня 2023 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін , а апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4