Справа № 183/9569/23
№ 1-кп/183/1737/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000838 від 20.06.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської обл., громадянина України, не працюючого, не одруженого, не маючого утриманців, з професійно - технічною освітою, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 наприкінці травня 2023 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходився поблизу залізничної колії по вул. Заводська в м. Новомосковську Дніпропетровської області, де побачив на землі поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилися десять корпусів бойових гранат, що являються: семи конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме спорядженими корпусами ручних, осколкових, оборонних гранат Ф-1, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху; трьома конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме спорядженими корпусами ручних, осколкових, наступальних гранат РГД-5, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху, та десять запалів від гранат, що являються: чотирма запалами типу УЗРГМ промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху; шістьма уніфікованими запалами ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, наприкінці травня 2023 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи поблизу залізничної колії по вул. Заводська в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, а також розуміючи, що в нього немає передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання та носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв, забрав поліетиленовий пакет, у якому знаходилися десять корпусів бойових гранат, що являються: семи конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме спорядженими корпусами ручних, осколкових, оборонних гранат Ф-1, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху; трьома конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме спорядженими корпусами ручних, осколкових, наступальних гранат РГД-5, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху, та десять запалів від гранат, що являються: чотирма запалами типу УЗРГМ промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху; шістьма уніфікованими запалами ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху, та переніс його до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав їх зберігати з метою подальшого збуту. Таким чином, ОСОБА_5 незаконно придбав, переніс та зберігав вибухові речовини та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи злочинний умисел, на початку червня 2023 року в вечірній час доби, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , зустрів свого знайомого ОСОБА_6 , де в ході бесіди запропонував останньому придбати у нього чотири корпуси бойових гранат, що являються конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме спорядженими корпусами ручних, осколкових, оборонних гранат Ф-1, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху, га чотири запали від гранат, що являються запалами типу УЗРГМ промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху, на що ОСОБА_6 погодився, таким чином ОСОБА_5 з ОСОБА_6 домовились щодо продажу наявних у ОСОБА_5 вибухових речовин та вибухових пристроїв.

29 червня 2023 року о 13 годині 34 хвилини ОСОБА_5 , знаходячись в недобудованій будівлі розташованій на земельній ділянці з геолокацією 48.6286869, 35.2462150, поблизу вул. Кущівська у м. Новомосковську Дніпропетровської області, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, за 1000 гривень, умисно незаконно збув ОСОБА_6 чотири корпуси бойових гранат, що являються конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме спорядженими корпусами ручних, осколкових, оборонних гранат Ф-1, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху та чотири запали від гранат, що являються запалами типу УЗРГМ промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху.

8 лютого 2023 року в період часу з 18 години 55 хвилин до 19 години 11 хвилин в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено шість корпусів бойових гранат, що являються: трьома конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме спорядженими корпусами ручних, осколкових, оборонних гранат Ф-1, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху; трьома конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме спорядженими корпусами ручних, осколкових, наступальних гранат РГД-5, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху, та шість запалів від гранат, що являються: уніфікованими запалами ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ (УЗРГМ-2). промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху, які ОСОБА_5 придбав, переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України - придбання, носіння, зберігання, збут вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

При цьому, під час судового провадження між прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі його захисника адвоката ОСОБА_4 , з іншого боку 22.11.2023 р. укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої сторони добровільно погодилися на формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст. 263 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження та узгодили призначення покарання ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років та із застосуванням положень ст. 75 КК України встановити іспитовий строк один рік.

В зазначеній угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки її невиконання.

Прокурор у судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості з обвинуваченим.

В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за вище викладених обставин, просив суд затвердити укладену ним угоду про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що він повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Захисник в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів .

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у придбанні, носінні, зберіганні, збуті вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_5 зрозумілі наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому він визнав себе винуватим і вид покарання.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимий.

Санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, приймаючи до уваги особу винного, суд вважає правомірним узгодження сторонами угоди покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Отже, зміст укладеної сторонами угоди про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України та вимогам кримінального кодексу України (щодо призначення покарання), не суперечить інтересам суспільства, не порушує права, свободи та інтереси сторін, або інших осіб, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

До набрання вироком законної сили застосований запобіжний захід до обвинуваченого у вигляді застави залишити без змін.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого судом не встановлено, внесена заставодавцем застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_7 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 22 листопада 2023 року про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000838 від 20.06.2023 р. між прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі його захисника адвоката ОСОБА_4 , з іншого боку.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 час тримання його під вартою з 29 червня по 03 липня 2023 р. із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити раніше застосований - заставу.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заставу в сумі 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., яка сплачена заставодавцем 03 липня 2023 р. і зарахована на рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області. Розмір застави визначений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2023 р. (справа № 183/7738/23).

Стягнути з ОСОБА_5 на корить держави витрати на проведення експертизи в сумі 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн.

Речові докази: дві купюри ідентичні між собою за розмірами та виглядом схожі на грошові кошти зразка НБУ, з надписом: Національний банк України; Україна; ОСОБА_8 1722 - 1794» а також зображення Григорія Сковороди. На іншій стороні купюри наявні написи: номінал 500, два номери 311649464, написи «П`ятсот гривень; Київ 2006; Імітаційний засіб» - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченому, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1