Справа № 607/7514/23
Провадження №1-кп/951/43/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року смт Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 1.02.2023 за № 0000029за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Купчинці Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, утриманців не маючого, раніше не судимого, фізичних вад здоров`я не маючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

у с т а н о в и в:

08 листопада 2022 року малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшла до своєї бабусі ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_6 пішла до однієї з кімнат будинку бабусі, де лягла відпочивати. Коли ОСОБА_6 заснула, то до кімнати зайшов ОСОБА_4 . Перебуваючи у кімнаті, у ОСОБА_4 , який усвідомлював, що ОСОБА_6 не виповнилося 14 років, оскільки достовірно знав дату її народження, виник умисел задовольнити свою статеву пристрасть шляхом вчинення розпусних дій сексуального характеру щодо неї.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій, ОСОБА_4 08 листопада 2022 року близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи у одній із кімнат приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями та користуючись відсутністю сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям та безпорадним, з огляду на вік, станом потерпілої, ОСОБА_4 підійшов до ліжка, де відпочивала ОСОБА_6 та вчинив розпусні дії щодо останньої, а саме, запхавши руку під одяг та нижню білизну, торкався правою рукою до сідниць потерпілої, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток потерпілої. Протиправні розпусні дії ОСОБА_4 тривали упродовж декількох хвилин, оскільки ОСОБА_10 прокинулась та ОСОБА_4 вибіг у сусідню кімнату.

Внаслідок злочинних дій, які знаходяться в явній суперечності з існуючими в суспільстві традиціями інтимного спілкування людей, ОСОБА_4 посягнув на основні принципи суспільної моралі у сфері статевих стосунків, оскільки, вчиняючи розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_6 , він створив загрозу деформації її моральних уявлень і понять про сексуальні відносини між людьми та нормальному моральному і фізичному становленню, а також формуванню у неї антиморальних поглядів.

Окрім того, на початку січня 2023 року (точної дати не встановлено), ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті шляхом вчинення розпусних дій сексуального характеру щодо малолітньої ОСОБА_6 , у післяобідню пору (точної години не встановлено), перебуваючи у підсобному приміщенні на території домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями та користуючись відсутністю сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям та безпорадним, з огляду на вік, станом потерпілої, підійшов до ОСОБА_6 зі спини та, обхопивши її обома руками, поклав свої руки на груди потерпілої та почав стискати їх, при цьому в категоричній формі наказавши малолітній ОСОБА_6 мовчати про даний факт та нікому розповідати. Протиправні розпусні дії ОСОБА_4 тривали упродовж декількох хвилин, після чого ОСОБА_4 залишив приміщення та пішов.

Вказані розпусні дії ОСОБА_4 викликали у потерпілої короткочасні переживання страху, смутку, обурення, образи та відрази, оскільки ОСОБА_4 вчинив протиправні дії щодо останньої без її згоди, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток останньої.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

2.10.2023 між прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності його захисника ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 , її законного представника ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно зазначеної угоди ОСОБА_4 повністю беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Вказаною угодою, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів , обставини , за яких вони вчинені та особу обвинуваченого, який повністю визнав вину, щиро розкаявся , активно сприяв розкриттю злочинів, а також те, що він молодого віку, раніше не судимий, тимчасово не працює, проте до застосування запобіжного заходу проходив стажування, здійснює догляд за бабусею , яка є людиною похилого віку та потребує постійного догляду, за місцем проживання характеризується позитивно, беручи до уваги, що на даний час потерпіла не проживає у своєї бабусі, за якою здійснює догляд обвинувачений, її не відвідує, що унеможливлює зустрічі потерпілої та обвинуваченого, позицію потерпілої та її законного представника , які не мають претензій до обвинуваченого , ані матеріального, ані морального характеру сторони погодили покарання за ч. 2 ст. 156 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з навчанням, вихованням та проведенням дозвілля дітей на строк 3 роки. Також в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана правам та інтересам окремої особи, у якому бере участь потерпілий у разі надання цим потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Крім того, згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, які просять суд затвердити угоду про визнання винуватості, захисника, який підтримав думку обвинуваченого, беручи до уваги позицію потерпілої, її законного представника, представника потерпілої, які не заперечували проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, надані матеріали кримінального провадження, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , яким затвердити угоду про визнання винуватості від 2 жовтня 2023 року укладену між прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності його захисника ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 , її законного представника ОСОБА_7 , та визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України за викладених в угоді обставин та враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, зважаючи на відсутність обтяжуючих покарання обставин, обставини , за яких вчинені злочини, із врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, молодого віку, тимчасово не працює, проте до застосування запобіжного заходу проходив стажування, утриманців не має проте здійснює догляд за бабусею , яка є людиною похилого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, беручи до уваги, що на даний час потерпіла не проживає у своєї бабусі, за якою здійснює догляд обвинувачений, її не відвідує, що унеможливлює зустрічі потерпілої та обвинуваченого, позицію потерпілої та її законного представника , які не мають претензій до обвинуваченого суд вважає, що обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами покарання.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суд вважає, слід залишити без змін.

Згідно з ч. 4 ст. 374 КПК України підлягають внесенню до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи відомості стосовно обвинуваченого.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 368, 370, 371, 373-376, 392, 393, 395, 472-476 КПК України, суд

у х в а л и в:

затвердити укладену 2 жовтня 2023 року між прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності його захисника ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 , її законного представника ОСОБА_7 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з навчанням, вихованням та проведенням дозвілля дітей на строк 3 роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10 квітня 2023 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту взяття під варту з 10 квітня 2023 року.

Запобіжний захід обраний стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме DVD-R диск, на якому знаходиться відеозапис із допиту малолітньої ОСОБА_6 та аркуш паперу А-4, на якому зображені покази ОСОБА_6 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Внести до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи відомості стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1