УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника - адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

детектива ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ФІЛПЕТ» () та ТОВ «УКРПЕТ» (), про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 761/33291/23 в рамках кримінального провадження № 0000046, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2023,

установив:

04.10.2023 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід. № 88396) клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ФІЛПЕТ» () та ТОВ «УКРПЕТ» (), про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 761/33291/23 в рамках кримінального провадження № 0000046, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2023, якою накладено арешт на майно, тимчасово вилучене у період із 30.08.2023 по 01.09.2023, під час обшуку промислової території та складських приміщеннях, розташованих за адресою Київська область, м. Вишневе, вул. Київська, 8Д, а саме на: товари, згідно переліку залишку станом на 31.08.2023 товарів по фірмі ТОВ «ФІЛПЕТ» (код 38804158) та товари, згідно переліку залишку станом на 31.08.2023 товарів по фірмі ТОВ «Укрпет» (код 38804163).

На думку заявника, з огляду на обставини кримінального провадження, зазначений арешт майна є необґрунтованим, що порушує засади кримінального судочинства, оскільки прокурором не доведено відповідність арештованого майна критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, яке не може бути речовим доказом, оскільки не набуте кримінально протиправним шляхом та не є предметом кримінального правопорушення. Утримання арештованого майна позбавляє можливості реалізовувати свої права, передбачені ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, адвокат звертає увагу, що посадовим особам товариства не повідомлено про підозру та не вчинено інших слідчих дій. Адвокат зазначає, що зазначена ухвала слідчого судді від 18.09.2023 не містить перелік майна, на яке накладено арешт, що є порушенням імперативної норми, яка встановлена п. 1 ч. 5 ст. 173 КПК України. Також у клопотанні заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 761/31976/23 аналогічне клопотання прокурора щодо арешту майна іншого власника залишено без задоволення, в якій зазначено про необґрунтованість клопотання про арешт майна.

А тому, заявник просив скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 761/33291/23 в рамках кримінального провадження № 0000046, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2023.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання, просив його задовольнити, зазначивши, що він є представником власників майна ТОВ «ФІЛПЕТ» () та ТОВ «УКРПЕТ» ().

Прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, просив відмовити у задоволенні клопотання, зазначивши про законність ухвали слідчого судді про арешт майна, та вказавши, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000480 від 20.04.2022 триває та проводяться слідчі (процесуальні) дії.

Детектив Бюро економічної діяльності ОСОБА_5 у судовому засіданні, яке було призначено на 06.11.2023, також заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, детективами Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 19.06.2023.

Процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 761/33291/23 задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000046 від 19.06.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене у період із 30.08.2023 по 01.09.2023, під час обшуку промислової території та складських приміщеннях, розташованих за адресою Київська область, м. Вишневе, вул. Київська, 8Д, а саме на: товари, згідно переліку залишку станом на 31.08.2023 товарів по фірмі ТОВ «ФІЛПЕТ» (код 38804158) та товари, згідно переліку залишку станом на 31.08.2023 товарів по фірмі ТОВ «Укрпет» (код 38804163).

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому, підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді про арешт майна, підставою для задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене майно, послугував той факт, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частина 1 статті 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, в даному кримінальному провадженні жодній особі ТОВ «ФІЛПЕТ» та ТОВ «УКРПЕТ» про підозру не повідомлено.

Під час судового розгляду органом досудового розслідування не надано слідчому судді жодних додаткових доказів, що саме арештоване майно має доказове значення у кримінальному провадженні та відповідає ст. 98 КПК України, а тому, зважаючи на принцип змагальності сторін, слідчий суддя вважає, що таких переконливих доказів з моменту накладення арешту не здобуто.

Крім того, під час судового розгляду даного клопотання, не встановлено беззаперечних підстав вважати, що саме арештоване майно зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому існує розумний сумнів щодо віднесення арештованого майна до такого, що відповідає ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України.

Також слідчий суддя визнає обґрунтованими твердження заявника про те, що накладення арешту на вилучене майно може призвести до повного зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших тяжких наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, зокрема працівників, що не є співрозмірним завданню кримінального провадження.

Крім того, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 761/33291/23 не містить перелік майна, на яке накладено арешт, як встановлено п. 1 ч. 5 ст. 173 КПК України.

Враховуючи наведене, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у володіння майном ТОВ «ФІЛПЕТ» та ТОВ «УКРПЕТ», оскільки прокурором та детективом не доведено необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна з огляду на сумніви щодо співмірності такого обмеження права власності з завданням кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання, а відтак наявність підстав для скасування вжитого заходу забезпечення у виді арешту.

Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ФІЛПЕТ» () та ТОВ «УКРПЕТ» (), про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 761/33291/23 в рамках кримінального провадження № 0000046, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2023 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 761/33291/23 в рамках кримінального провадження № 0000046, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2023, а саме скасувати арешт накладений на майно тимчасово вилучене у період із 30.08.2023 по 01.09.2023, під час обшуку промислової території та складських приміщеннях, розташованих за адресою Київська область, м. Вишневе, вул. Київська, 8Д, а саме на: товари, згідно переліку залишку станом на 31.08.2023 товарів по фірмі ТОВ «ФІЛПЕТ» (код 38804158) та товари, згідно переліку залишку станом на 31.08.2023 товарів по фірмі ТОВ «Укрпет» (код 38804163).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1