ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3677/23 Справа № 192/1713/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Южний Коспаш м.Кизел Пермської області РФ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, основна мета покарання ще не досягнута.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що не має стягнень, має заохочення, з 2020 року працевлаштований на виробництві установи токарем. Звертає увагу, що з 01 вересня 2021 року по 24 червня 2022 року навчався в Солонянському навчальному центрі по професії газо-електрозварювальник, отримав 3 розряд. Вказує, що приймає участь в програмі диференційного виховного впливу Духовне відродження, буває у церкві Нове покоління. Зазначає, що вину у скоєному визнав в повному обсязі та щиро кається. Звертає увагу, що має батьків похилого віку, постійне місце проживання, хронічні захворювання.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Початок строку відбування засудженим покарання 14 березня 2019 року.

Кінець строку відбування засудженим покарання 14 квітня 2024 року.

Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики на засудженого ОСОБА_7 останній в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 16 березня 2019 року.

За період перебування в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» характеризувався задовільно, заохочень та стягнень не мав.

Під час відбування покарання в державній установі «Пятихатська виправна колонія (№122)» характеризувався задовільно, порушень режиму утримання не допускав, заохочень та стягнень не мав.

В державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» знаходиться з 23 січня 2020 року та за час відбування покарання характеризується задовільно, має 4 заохочення, допустив одне порушення режиму утримання, за що мав одне стягнення, яке наразі погашено, працевлаштований на виробництві установи до ОГМ токарем, до праці ставиться задовільно, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи намагається ставитися сумлінно, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу Духовне відродження.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що засуджений не бере участі в організації виховних заходів, які проводять в установі, а також не бере участі у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

Також, судом першої інстанції враховано, що 27 листопада 2020 року комісією державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» відмовлено ОСОБА_7 у зміні умов тримання відповідно до ст.ст. 100, 101 КВК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

22 жовтня 2021 року комісією державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» відмовлено ОСОБА_7 у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

26 серпня 2022 року комісією державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» відмовлено засудженому у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення.

Крім того судом першої інстанції враховано, що у 2000 році, 2005 році та у 2007 році до засудженого було застосовано умовно-дострокове звільнення, однак останній, звільнившись з місць позбавлення волі, продовжував вчиняти кримінальні правопорушення.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що з огляду на вказані обставини та особу засудженого не можна поведінку останнього за весь період відбування покарання визнати сумлінною та останній на даний час не довів свого виправлення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і надав їм відповідну оцінку, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, оскільки той факт, що засуджений працевлаштований, навчався в Солонянському навчальному центрі по професії газо-електрозварювальник, отримав 3 розряд, приймає участь в програмі диференційного виховного впливу Духовне відродження та буває у церкві Нове покоління, ще не підтверджує того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Той факт, що у засудженого відсутні порушення режиму утримання під час перебування в колонії, має місце, проте згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додерження правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення засуджений не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

Доводи засудженого про упереджене ставлення до засудженого суду є безпідставними, як і його твердження, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обгрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

З огляду на вищевикладене доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності клопотання засудженого, а також не свідчать про доведення ним свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4