Провадження №1-кп/638/1984/23

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадженні № 0002408 від 21.10.2023 з обвинувальним актом та укладеною угодою про визнання винуватості між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,народженого в с. Бабанка, Уманського району, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, на час вчинення злочину військовослужбовця за мобілізацією на посаді головного сержанта 2-го механізованого взводу 5-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «молодший сержант», на теперішній час військовослужбовця за мобілізацією на посаді командира 3-го відділення кулеметного взводу 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

13.12.2023 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом та укладеною угодою про визнання винуватості між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, висунуто обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України, в тому, що ОСОБА_4 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 80 від 13.02.2023 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та проходив військову службу за мобілізацією на посаді головного сержанта 2-го механізованого взводу 5-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант».

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№ 2102-ІХ), відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05:30 години 18.08.2023 строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовець зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Приписами ст. 28 Статуту внутрішньої служби передбачено єдиноначальність, як один із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, в тому числі і віддавати відповідні накази.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника,крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби в військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Приписами ст. 4 Дисциплінарного статуту, передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Згідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, незважаючи на вищевказані норми діючого законодавства та будучи достеменно з ними обізнаним, ОСОБА_4 вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Станом на вересень 2023 року, особовий склад 2-го механізованого взводу 5-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 мав тимчасову дислокацію та виконував бойові завдання поблизу АДРЕСА_2 .

08 вересня 2023 року, близько 18:00 години в місці дислокації підрозділу, заступником командира 5-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 , молодшому сержанту ОСОБА_4 , усно віддано бойовий наказ - розпорядження №244 від 04.09.2023 командира 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , а саме : щодо переміщення військовослужбовця ОСОБА_4 до місця розташування 5-ї механізованої роти в АДРЕСА_3 з подальшим виходом на позиції.

Однак, будучи невдоволений вищезазначеним наказом безпосереднього командира, молодший сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що він зобов`язаний виконувати наказ начальника та маючи об`єктивну можливість його виконати, відкрито відмовився виконувати вищевказаний бойовий наказ начальника, чим підірвав боєготовність та боєздатність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_4 , за наведених обставин, своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ст. 402 ч. 4 КК України, а саме : непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування досягнуто угоди про визнання винуватості між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.

Так 04 грудня 2023 року прокурор Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002408 від 21.10.2023 з одного боку, та обвинувачений у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості.

Дана угода укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468-470, 472 КПК України.

Погоджена сторонами угода містить наступні положення :

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні, при вищевказаних обставинах, які викладені в повідомленні про підозру та обвинувальному акті, кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України, а саме в непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, визнає повністю та зобов`язується без застережливо визнати обвинувачення у вказаному обсязі у судовому засіданні.

Сторони, враховуючи обставини справи, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи ОСОБА_4 , який раніше кримінальних правопорушень не вчиняв та судимим не був, за місце проходження військової служби характеризується з позитивної сторони, обставин, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, які обтяжують його покарання, беззастережне визнання своєї винуватості, бажання продовжити військову службу, беручи до уваги інтереси суспільства, з урахуванням приписів ст. 69 КК України, погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 необхідного й достатнього для його виправлення покарання, а також з метою попередження вчинення ним нових злочинів, яке є нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, замість позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 10 (десяти) років, покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. При цьому, сторони погоджуються, відповідно до приписів ст. 58 КК України, замінити покарання у виді 2 років позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням у доход держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 дає згоду на застосування узгодженого цією угодою визначеного кримінального покарання.

Сторони усвідомлюють та розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є:

- для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України.

- для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені та зрозумілі підстави оскарження обвинувального вироку, в разу затвердження угода про визнання винуватості в апеляційному порядку, які визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, які визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України.

Також обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено та зрозуміло, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення; мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є

підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1

КК України.

Суд визнає вказані положення угоди таким, що відповідають вимогам ст. 65 КК України.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 положення ч. 4 ст. 474 КПК України щодо його права на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має при цьому певні права, визначені цією ж статтею; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом роз`яснені прокурору наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , думки захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_5 , які підтвердили суду, що їм зрозумілий зміст роз`яснених судом наведених вище норм та вони просять суд затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості, перевіривши матеріали провадження, угоду, що укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468 - 470, 472 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При цьому суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення-злочину, яке відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше кримінальних правопорушень не вчиняв та судимим не був, має постійне місце проживання, за останнім місцем служби характеризується позитивно, на диспансерному обліку в медичних закладає охорони здоров`я не перебуває, а також, відповідно до приписів ст. 66 КК України, пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.

Крім того, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настали.

Протиправні діяння обвинуваченого ОСОБА_4 були зумовлені саме вказаними обставинами та не носили систематичний характер.

Судом також враховується клопотання командира військової частини НОМЕР_2 , в якому зазначається, що ОСОБА_4 на теперішній час виконує бойові завдання, спрямовані на забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримані збройної агресії РФ. Накази командирів та бойові завдання виконує в повному обсязі із проявом сміливості, відданості та патріотизму, що заслуговує поваги. А тому командира військової частини НОМЕР_2 , в разі можливості просить суд визначити ОСОБА_4 міру кримінального покарання не пов`язаного з позбавленням волі, так як це суттєво відобразиться на боєздатності військового підрозділу.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, встановлено не було.

Вказані обставини пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, а тому з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 та обставин вчиненого ним злочину, суд вважає за необхідне призначити основне покарання ОСОБА_4 , за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України, прийнявши до уваги вказані обставини та положення укладеної угоди про визнання винуватості, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у виді 2 років позбавлення волі та застосувати приписи ст. 58 КК України щодо заміни призначеного покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням у доход держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо з застосуванням відносно нього остаточної міри покарання визначеної в угоді про визнання винуватості, яка передбачена ст. 58 КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням у доход держави 20 відсотків із суми його грошового забезпечення.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Крім того, при призначенні вищезазначеного покарання суд враховує те, що з 24.02.2022 в Державі Україна введено воєнний стан у зв`язку із збройною агресією РФ проти Держави України, обвинувачений ОСОБА_4 після мобілізації та до інкримінованих йому подій, сумлінно виконував свої військові обов`язки, безпосередньо приймав участь в бойових діях, має відповідний досвід ведення бойових дій, бажає і в подальшому захищати цілісність та незалежність Держави Україна, однак в разі призначення йому покарання у виді позбавлення волі, відповідно до приписів п. г ч. 3 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є підставою для звільнення його з військової служби, що в даному випадку не буде відповідати меті покарання, яка передбачає не лише кару, а і виправлення засудженого, так і завданням кримінального судочинства, які передбачають правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 15.11.2023 у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , на час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з можливістю внесення застави у розмірі 80520 гривен, з рахуванням строку тримання під вартою з 15.11.2023.

17.11.2023 обвинувачений ОСОБА_4 був звільнений з під-варти з ДУ « Харківський слідчий ізолятор », у зв`язку з внесенням визначеної ухвалою слідчого судді застави.

Таким чином, ОСОБА_4 в межах зазначеного кримінального провадження перебував під вартою з 15.11.2023 по 17.11.2023 і утримувався в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, відповідно до приписів ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 15.11.2023 по 17.11.2023 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

У судовому засіданні встановлено, що визначена ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 15.11.2023 сума застави у розмірі 80520 гривен, 16.11.2023 була внесена донькою підсудного ОСОБА_4 - заставодавцем ОСОБА_8 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок UА0006674, МФО 820172, , одержувач ТУ ДСА України в Харківській області, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, у зв`язку з чим ОСОБА_4 17.11.2023 було звільнено з під-варти під заставу.

При таких обставинах, відповідно до приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне, після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_8 внесену нею 16.11.2023 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, встановлену ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 15.11.2023 суму застави у розмірі 80520 гривен.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін, - у виді застави.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 374, ч. 1 ст. 475 КПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладену 04 грудня 2023 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону, з застосуванням приписів ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі приписів ст. 58 КК України замінити призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням у доход держави 20 відсотків із суми його грошового забезпечення.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строк попереднього ув`язнення за період з 15 листопада 2023 року по 17 листопада 2023 року включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без змін, - у виді застави.

На підставі приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання, повернути заставодавцю ОСОБА_8 внесену нею 16.11.2023 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, встановлену ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 15.11.2023 суму застави у розмірі 80520 гривен щодо засудженого ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1