УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 Справа №607/8813/23 Провадження №1-кп/607/119/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та захисників адвокатів ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 05 вересня 2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження із матеріалами за №0000224 від 05 вересня 2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується та на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та можливу міру покарання, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому вважає, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначили про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду, оскільки під час воєнного стану, що введений на території України, ОСОБА_4 обмежений у виїзді за межі країни, а також паспорт для виїзду за кордон зданий ним до органу поліції у 2018 році в межах іншого кримінального провадження. Крім того зазначають про відсутність ризику незаконного впливу на свідків, адже потерпіла та свідки у справі вже допитані під час судового розгляду та відсутні докази здійснення на них впливу. Також зазначили про зменшення ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, так як перебуваючи під вартою, ОСОБА_4 переоцінив свою життєву позицію та змінив погляди на життя. З урахуванням викладеного просять зменшити раніше визначений обвинуваченому розмір застави, визначивши її в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку своїх захисників, заперечивши щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження строку застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити за безпідставністю, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до двох місяців з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Крім того згідно ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2023 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200,00 грн. Строк тримання під вартою ОСОБА_4 в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема востаннє ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2023 року на термін до 12 лютого 2024 року. Окрім того вказаною ухвалою суду раніше визначений обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави зменшено до двохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 536 800,00 грн.

При вирішенні клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Так, прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тобто з урахуванням вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також за ч. 2 ст. 315 КК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що в силу вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Крім того на даний час продовжують існувати ризики, що були враховані при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та продовженні його строку, а саме ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 зможе переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності з огляду на санкцію статтей обвинувачення, при цьому заперечення сторони захисту щодо існування такого ризику не заслуговують на увагу, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду на території України, не виїжджаючи за кордон. Крім того продовжує існувати ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, про що свідчить те, що в провадженні суду знаходяться ще два обвинувальних акти відносно ОСОБА_4 , в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченого. Окрім того ОСОБА_4 офіційно не працював та не мав постійного законного заробітку, що з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується останній, також характеризує ОСОБА_4 як особу, схильну до неправомірної діяльності.

Водночас суд вважає, що на даний час зменшився ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, адже заявлені стороною обвинувачення свідки вже допитані під час судового розгляду даного кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується останній, суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до двох місяців.

Окрім того суд не вбачає підстав для зменшення раніше визначеного обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави, зважаючи на обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , їх тяжкість, а також виходячи з необхідності уникнення ризиків, які продовжують існувати, та вважає, що на даному етапі кримінального провадження застава у розмірі саме двохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 536 800,00 грн. (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот гривень 00 копійок), зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та виконання покладених на нього обов`язків, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зменшення раніше визначеного обвинуваченому розміру застави слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 331, ч.ч.1, 2 ст. 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про зменшення раніше визначеного обвинуваченому розміру застави відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,терміном до двох місяців, тобто до 04 квітня 2024 року.

Судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 05 вересня 2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 КК України, відкласти на 12.00 год. 23 лютого 2024 року, повторивши виклик учасників судового провадження та надавши вимогу на відконвоювання обвинуваченого в зал судових засідань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захисникам та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1