20.02.2024
Справа №642/391/24
Провадження №1-кс/642/377/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

представника заявника- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 від 09.01.2024 про закриття кримінального провадження № 0001251 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою, в якій зазначила, що 09.01.2024 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001251 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Кримінальне провадження закрито згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу злочинів. Заявник вважає зазначену постанову передчасною, незаконною та необґрунтованою, такою що суперечить вимогам ст.ст. 9, 22, 110, 284 КПК України. В скарзі зазначено, що слідчим не зібрано належних доказів для об`єктивного встановлення достовірних обставин вчинення злочину, не враховані всі періоди відсутності ОСОБА_6 за місцем служби, також слідчим не взяті до уваги положення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо проходження лікування військовослужбовцями, умови та підстави його проходження, тощо. Заявник просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження, зазначивши, що досудове розслідування здійснено формально, а висновки слідчого не відповідають обставинам справи та матеріалам кримінального провадження.

В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримала та просила задовольнити скаргу.

Слідчий до судового засідання не з`явився, заяви про розгляд скарги за його відсутності суду не подавав, надав для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги, вважає що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В провадженні слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_5 знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001251 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

09 січня 2024 року постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_5 кримінальне провадження за № 0001251на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

В обґрунтування постанови зазначено, що ОСОБА_6 не ухилявся від проходження військової служби, оскільки проходив лікування у зв`язку із отриманою травмою під час несення служби, перелічена медична документація, яка підтверджує факт відсутності ОСОБА_6 в певні періоди за місцем служби та зазначені пояснення самого ОСОБА_6 за даним фактом.

Кримінальна відповідальність за диспозицією ч.4 ст. 408 КК України передбачена за дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

Відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1)подія кримінального правопорушення (час,місце,спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2)винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3)вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4)обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5)обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6)обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення,або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані,виготовлені,пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Так, відомості про кримінальне провадження вносились на підставі повідомлення командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 від 08 червня 2023 року про виявлення у діях військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, за фактом неповернення вказаного військовослужбовця з лікувального закладу 08 квітня 2023 року до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 і відсутності на службі без поважних причин станом на день повідомлення.

Разом з тим, слідчим не допитувалися свідки, не витребовувалися документи про проходження військової служби вказаним військовослужбовцем, не досліджувалися оригінали медичних документів, з яких би були долучені належним чином засвідчені копії до матеріалів кримінального провадження, що в своїй сукупності мало б визначати межі цього досудового розслідування сукупно з обставинами, викладеними у письмовому повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення, та слідчим залишились не перевіреними всі слідчі версії причин відсутності та неповернення ОСОБА_8 за місцем проходження служби, що свідчить про неповноту досудового розслідування.

При цьому, матеріали кримінального провадження містять незасвідчені ксерокопії медичних документів про перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в різних лікувальних закладах військовослужбовця ОСОБА_6 в різні періоди часу.

Проте матеріали досудового розслідування не містять оцінки доказів про поважність причин відсутності за місцем служби ОСОБА_6 з 26 травня 2023 року по 25 червня 2023 року, з 21 липня 2023 року по 24 липня 2023 року, 23 серпня 2023 року по 04 вересня 2023 року та з 24 листопада 2023 року по 24 грудня 2023 року, з огляду на те, що в ці періоди останній перебував на амбулаторному, а не стаціонарному лікуванні.

Вказані обставини слідчим не досліджувалися ні на предмет наявності складу злочину за ч.4 ст. 408 КК України, ні на предмет наявності ознак складу менш тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, про який повідомляла ВЧ НОМЕР_1 . Слідчий суддя приймає до уваги, що з початком досудового розслідування до ЄРДР вноситься попередня правова кваліфікація діяння, тоді як в ході досудового розслідування саме на слідчого та прокурора покладається обов`язок правильної кваліфікації діянь та зміна правової кваліфікації, зокрема, і на менш тяжке кримінальне правопорушення.

Також, належить відзначити, що хоча матеріали кримінального провадження і містять копії матеріалів службового розслідування, доданих до повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, проте вказані документи слідчим не досліджувалися, тоді як доказами згідно ст. 84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, зокрема, і дані про підстави, причини та період відсутності за місцем служби військовослужбовця, коли така особа мала прибути за місцем проходження служби і т.д.

Відповідно, слідчим не вжито достатніх заходів до збирання доказів в порядку, передбаченому КПК України на підтвердження або спростування тверджень повідомлення про кримінальне правопорушення.

Статтею 25 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави для закриття кримінального провадження. Так, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Частиною 5 ст. 110 КПК України чітко визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В ч. 1 ст. 92 КПК України вказано, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

У п. 69 рішення по справі «Григор`єв проти України» заява № 51671/07 від 15.05.2012 року, «…Суд наголошує на тому, що коли особа висуває небезпідставну скаргу, то вимагається проведення ефективного офіційного розслідування, спроможного забезпечити встановлення та покарання винних осіб ... Мінімальні стандарти ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, також включають вимоги того, що таке розслідування має бути незалежним, безстороннім, а також бути предметом контролю з боку громадськості, і при цьому компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю…».

Відповідно до п. 99 рішення по справі «Савицький проти України» заява № 38773/05 від 26.10.2012 року, ЄСПЛ вказав, що «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є одним із засобів. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, interalia, показань очевидців та експертних висновків тощо. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають можливість встановлення у ході розслідування причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості, які також передбачаються у цьому контексті (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 26 січня 2006 року у справі «Міхеєв проти Росії» (Mikheyev v. Russia), заява № 77617/01, п. 107 etseq., та рішення від 28 жовтня 1998 року у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (AssenovandOthers v. Bulgaria), Reports 1998-VIII, nn. 102 etseq.)…».

Таким чином, рішення слідчого про закінчення досудового розслідування закриттям кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення є передчасним, без дослідження усіх обставин, викладених у заяві про кримінального правопорушення і які підлягають доказуванню за ст. 91 КПК України, без надання належної правової кваліфікації діянь, без проведення в повному обсязі слідчих(розшукових) дій, без встановлення та проведення допиту у відповідності до вимог КПК України свідків, без дослідження документів стосовно проходження військової служби та медичних документів про періоди перебування на лікуванні та періоди, коли військовослужбовець був відсутній за місцем служби, та інших доказів стосовно викладених в повідомленні ВСП та ВЧ обставин, доводи якої не перевірялися в повному обсязі на предмет наявності ознак складу злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, а тому така постанова не відповідає критеріям обґрунтованості і законності та підлягає скасуванню, що тягне наслідком продовження проведення всього обсягу процесуальних дій для об`єктивного розслідування, встановлення та дослідження всіх обставин, за сукупністю чого лише можливо прийняти законне та обґрунтоване рішення про закінчення досудового розслідування в одній із форм, передбачених ст. 283 КПК України.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги та скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 303-307,376 КПК України, суд

постановив:

Скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 від 09.01.2024 про закриття кримінального провадження № 0001251 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - задовольнити.

Постанову Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 від 09 січня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0001251 від 19.06.2023 - скасувати.

Направити копію ухвали до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 20.02.2024

Слідчий суддя: ОСОБА_1