Справа № 712/195/23
Провадження №1-кс/712/5394/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000110, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2022,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив скасувати арешт майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.01.2023 у кримінальному провадженні № 0000110, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2022.

У обґрунтування свого клопотання посилається на те, що постановою старшого слідчого Четвертого слідчого ТУ ДБР, рлзташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 06.01.2023 квартира за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000110.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.01.2023, справа № 712/195/23 накладено арешт на належне ОСОБА_4 на праві приватної власності майно, перелічене в резолютивній частині даної ухвали суду.

На момент винесення слідчим даної постанови про визнання вказаного майна речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000110, а також накладення судом арешту на це майно, у кримінально-правова кваліфікація розслідуваного органом досудового розслідування (надалі ОДР) кримінального правопорушення була за ч. 1 ст. 111-2 КК України, фабула якого була сформована наступним чином: на території України здійснює господарську діяльність низка юридичних осіб, кінцевими бенефіціарами яких прямо або опосередковано є російська федерація та/або громадяни російської федерації, а також особи, які не є громадянами російської федерації, але мають найбільш тісний зв`язок з російською федерацією, являються громадянами України, які вчиняються умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів, та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.

У той же час, ОДР в подальшому кримінально-правову кваліфікацію змінив на ч. 2 ст. 110-2 КК України, сформувавши фабулу кримінального правопорушення наступним чином: ОСОБА_6 , з метою обходу діючих міжнародних санкцій та підтримки дій країни-агресора стосовно анексії Автономної Республіки Крим, організував протиправний механізм виробництва та постачання сільськогосподарської продукції, вирощеної на території окупованого півострову Крим, до країн Європейського Союзу. Реалізація вказаної протиправної схеми створює умови для функціонування незаконних органів влади так званої «Республики Крьім», а також сприяє впровадженню ідеології про приналежність півострову Крим до Російської Федерації.

Крім того, в 2019-2022 роках на адресу польських підприємств «Veles Адго» Sp. z о.о (AlejaBohaterowWrzesnia 18/42, 02-389 Warszawa, Poland) та «PTS» SP. z o.o. (ul. Sloneczna, nr 202, 05-506 KoloniaLesznowolaPoland) в зоні діяльності Черкаської митниці здійснювався експорт з України насіння соняшнику від ТОВ «Кліщинський консервний завод». При чому, фактурна вартість товару, що експортувався, занижена в два рази, що свідчить про умисне виконання експортером завідомо збиткового зовнішньоекономічного договору, укладеного із пов`язаними підприємствами- нерезидентами, метою якого було неповернення валютної виручки в Україну.

Тобто службовими особами Черкаської митниці шляхом оформлення експортних декларацій без коригування митної вартості надавалось сприяння ОСОБА_6 у виведенні капіталу з України, чим сприяли останньому у фінансуванні дій, вчинених з метою насильницького повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України.

Наразі, після того, як справа за підслідністю була повернута з СБУ до ДБР, зміст фабули витягу з ЄРДР було суттєво змінено, та викладено наступним чином: громадянин ОСОБА_6 , який має громадянство рф, а також ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вчинили фінансування дій, з метою насильницького повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні.

За таких, обставин заявник вважає, що у зв`язку із зміною кримінально-правової кваліфікації розслідуваного ОДР кримінального правопорушення, а також суттєвої зміни фабули витягу з ЄРДР за ч. 2 ст. 110-2 КК України, майно, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, втратило ознаки, передбачені ст.98 КПК України, тобто перестало бути речовими доказами нового кримінального правопорушення, що розслідується.

Органом досудового розслідування на даний момент (після зміни фабули витягу з ЄРДР) не виявлені факти використання арештованого майна чи його будь-якого іншого зв`язку із можливими фактами фінансування дій з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади в України, до якого має відношення титульний власник цього майна.

Більше того, ОДР зі спливом більше десяти місяців з часу накладення арешту майна не навів додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення та обмеження права власності.

За таких обставин подальший арешт вказаного вище майна втрачає свій процесуальний сенс, а тому повинен бути скасований.

Заявник та його представник до судового засідання не прибули, надали заяву, в якій просили клопотання розглянути без їх участі.

Прокурор у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки потреба в арешті майна наразі не відпала, вилучене майно визнано речовим доказом в порядку ст. 98 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 пояснила, що на теперішній час досудове розслідування по внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальним провадженням триває, проводяться всі необхідні слідчі (розшукові) дії та приймаються відповідні процесуальні рішення за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури, також планується оголошення підозри у вказаному кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 110-2 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна. Крім того, наразі проводяться слідчі дії, які не підлягають розголошенню. Зазначила, що законність визнання речовим доказом майна та законність накладення арешту майну було предметом розгляду апеляційним судом. Крім того, арештоване майно передано до АРМА для визначення управителя майном та подальшої реалізації у разі наявності на те підстав.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Слідчим суддею встановлено, що в межах розслідування кримінального провадження №0000110 від 18.11.2022 ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 13.01.2023 у справі № 712/195/23 накладено арешт на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 22176150, адреса: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 97,8, (спільна часткова власність, 1/2) шляхом заборони розпоряджатися (в тому числі, але не виключно), продавати і дарувати, міняти, іншим способом відчужувати, передавати його під заставу або управління.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що майно ймовірно є об`єктом кримінально - протиправних дій, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, являється речовими доказами по даному кримінальному провадженню, яке може мати істотне значення в ході розслідування кримінального провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 січня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000110, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України- залишити без змін.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.01.2023 при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що при розгляді клопотання про арешт стороною обвинувачення обґрунтовано достатні підстави для висновку, що дане майно вказане у клопотанні може являтись предметом кримінального правопорушення, а також для забезпечення конфіскації майна, отже є речовими доказами і можуть бути приховані, використані чи передані, що обумовлює необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту.

Також при накладенні арешту було враховано, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина 1 статті 174 КПК України).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу).

У ході судового розгляду встановлено, що у провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління ДБР, розташованого в м. Києві, перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000110 від 18.11.2022 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 110-2 КК України, по факту, що громадянин ОСОБА_6 , який має громадянство рф, а також ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вчинили фінансування дій, з метою насильницького повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні.

Як пояснила у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 на теперішній час досудове розслідування по внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальних проваджень триває, проводяться всі необхідні слідчі (розшукові) дії та приймаються відповідні процесуальні рішення за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури.

Враховуючи наведене, арешт майна, належного ОСОБА_4 , має безпосереднє відношення до проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Отже, беручи до уваги завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що майно, на яке представник просить скасувати арешт, відповідає критеріям, визначеним для речових доказів, а саме може бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час даного кримінального провадження та ризики його приховування, відчуження, знищення на даний час не відпали, що обумовлює необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, оскільки досудове розслідування триває та здійснюються слідчі дії, тому слідчий суддя приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Оцінюючи дотримання права кожного на мирне володіння своїм майном, декларованого ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя зважає на те, що застосування арешту у даному кримінальному провадженні становить втручання у право власності, однак таке втручання на даним час є виправданим з огляду на суспільний інтерес, який у даному конкретному випадку стосується результату розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України в період воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що представником ОСОБА_4 не доведено, що арешт на майно заявника був накладений необґрунтовано чи в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, слідчий суддя прийшов до висновку, що в клопотанні про скасування арешту слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 174, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000110, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2022, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 10 листопада 2023 року о 10 год. 00 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1