Провадження № 11-кп/4808/94/24
Категорія ст. 82 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29.11.2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки він не став на шлях виправлення.

ОСОБА_9 засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 17.03.2014 року за ст. 187 ч. 4, 194 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 1, 6, 9, 13 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Йому до покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.05.2011 року по 4.06.2015 року з розрахунку день за два.

Станом на 29.11.2023 року ним відбуто 16 років 7 місяців 10 днів.

Судом враховано, що він характеризується посередньо, режим відбування покарання не порушував, заохочення не оголошувалися. До праці, до виконання робіт із благоустрою установи не залучався. На профілактичному обліку не перебуває. Соціально-корисні зв`язки засудженого втрачені. З іншими засудженими не конфліктний, важко вживається в колективі через різку зміну настрою і поведінку. До працівників адміністрації не завжди тактовний. Не завжди охайний. 16.11.2022 року йому відмовлено у пом`якшенні умов утримання, оскільки він не довів, що став на шлях виправлення. 23.05.2023 року йому було відмовлено у зверненні з клопотанням про заміну довічного позбавлення волі на певний строк, оскільки він не довів, що став на шлях виправлення. Він за критеріями виправлення набрав 45 балів.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 оскаржує ухвалу суду, він вважає, що суд зобов`язаний замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на 25 років. Свою позицію він обґрунтовує посиланням на Європейський суд, норми Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про заміну йому покарання. Просить скасувати ухвалу суду, справу повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

В апеляційній інстанції :

- засуджений ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційні доводи поданої апеляції, просять задовольнити їх, ухвалу скасувати, призначити новий судовий розгляд справи;

- прокурор визнав апеляційну скаргу засудженого необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на чинному законодавстві, просить її відхилити, ОСОБА_7 не довів, що став на шлях виправлення.

З`ясувавши обставини провадження, перевіривши його матеріали, заслухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 немає правових підстав, тому її слід залишити без задоволення.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим.

Оскаржена ухвала суду цим вимогам закону відповідає, немає правових підстав для її скасування чи зміни.

Висновок суду про відмову в заміні покарання засудженому ОСОБА_7 у виді довічного позбавлення волі більш м`яким строковим позбавленням волі є законним, належно обґрунтованим й вмотивованим, тому що він не довів, що став на шлях виправлення.

При цьому суд належно послався на положення ст. 82 ч. 3 ККУ про те, що довічне позбавлення волі може бути замінено засудженій особі, якщо вона стала на шлях виправлення. Тому, для такої заміни недостатньо засудженій особі відбути більше 15 років покарання, як вказано в ст. 82 ч.5 ККУ.

Всі апеляційні доводи засудженого ОСОБА_7 обмежуються його твердженнями, що суд зобов`язаний був замінити йому покарання, оскільки так вимагає судова практика ЄСПЛ і норми Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таке розуміння апелянтом практики ЄСПЛ і норм Європейської конвенції є помилковим, оскільки не відповідає чинному законодавству України, яке регулює правові питання заміни засудженим до довічного позбавлення волі більш м`яким, зокрема ст. 82 ч.3 ККУ, ст. 154 КВК України.

Суд в ухвалі навів переконливі доводи й обґрунтування про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці при відбуванні покарання не довів, що став на шлях виправлення.

Колегія суддів бере до уваги, що 16.11.2022 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено у пом`якшенні умов утримання, оскільки він не довів, що став на шлях виправлення. 23.05.2023 року йому було відмовлено у зверненні з клопотанням про заміну довічного позбавлення волі на певний строк, оскільки він не довів, що став на шлях виправлення. Засуджений за критеріями оцінки виправлення набрав 45 балів.

Таким чином, на цей час немає правових підстав для заміни засудженому ОСОБА_7 довічного позбавлення волі строковим позбавленням волі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, ухвала суду щодо нього залишенню без змін.

При зміні надалі ситуації і будуть наявні правові підстави вважати, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, що буде приводом для розгляду клопотання у встановленому законом порядку про заміну йому довічного позбавлення волі на строкове позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29 листопада 2023 рокущодо нього без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4