справа № 208/1371/20
№ провадження 1-кп/208/99/23
УХВАЛА

06 листопада 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000153, розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого середню освіту, мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

По справі допитані потерпілі, свідки, досліджені письмові докази, речові докази та відеоматеріали.

Після ознайомлення з матеріалами справи, під час судового засідання адвокатом заявлені клопотання про допит в судовому засіданні експертів які проводили судово-медичну та судову медико-криміналістичну експертизи, які судом відповідно до принципів змагальності та диспозитивності задоволено.

На теперішній час за клопотанням прокурора у справі призначена та проводиться судово-психіатрична експертиза обвинуваченого, матеріали справи знаходяться в експертній установі. За відсутності матеріалів справи допит експертів є неможливим.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, яке аргументовано наступним.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, що спричинило смерть потерпілого. Обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, на стадії досудового слідства тривалий час переховувався від слідства та перебував у розшуку. Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може залишити або змінити місце мешкання, намагаючись переховуватись від суду для уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення. Враховуючи викладене, вважав забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого іншим чином не можливе.

Адвокат Красовицький заперечував проти задоволення клопотання прокурора, так як наведені ризики нічим не підтверджені. Досліджені матеріали справи не дають підстав вважати, що смерть потерпілого настала саме внаслідок дій ОСОБА_4 . Про своє перебування у розшуку, ОСОБА_4 відомо не було, що підтверджується його перебуванням за місцем мешкання під час затримання. Обвинувачений тривалий час утримується під вартою. Посилаючись на норми національного законодавства, частиною якого є відповідні рішення ЄСПЛ, просив змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на менш суворий, або застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави, визначеної в мінімальному розмірі відносно інкримінованого тяжкого злочину. Зазначений розмір застави пов`язаний з матеріальним становищем обвинуваченого, а інший може бути для нього заздалегідь непомірним.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, зазначив, що йому не було відомо про перебування у розшуку. Він тривалий час утримується під вартою. У разі звільнення на менш суворий запобіжний захід буде очікувати на справедливий вирок суду і не вбачає для себе ніяких підстав для ухилення від суду.

Розглянувши клопотання та вислухав учасників судового засідання, суд встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

ЄСПЛ в рішеннях у справах «Лабіта проти Італії» та інших, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

ОСОБА_4 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, за який у разі доведеності його вини може бути засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Враховуючи викладене, суд не може прийняти до уваги доводи сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_4 в інкримінованому злочині, так як оцінка доказів, їх аналіз на узгодженість між собою та сукупність, проводиться судом під час ухвалення остаточного рішення по справі.

Окрім тяжкості інкримінованого злочину, існує об`єктивний ризик переховування ОСОБА_4 від суду, з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним. Зазначений ризик об`єктивно підтверджується перебуванням ОСОБА_4 під час досудового слідства у розшуку тривалий час, затримання його за місцем мешкання в процесі санкціонованого обшуку, ціллю якого було саме відшукання ОСОБА_4 .

Суд не може погодитись з думкою сторони захисту про взагалі відсутність ризику переховування обвинуваченого від суду, але враховуючи тривалий час його перебування під вартою, відзначає про його безумовне зменшення.

При розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлена наявність ризиків, визначених зазначеною вище нормою КПК України.

Обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкриміновано, саме такий його вид позбавляє можливості ОСОБА_4 перешкодити інтересам правосуддя, і тому з врахуванням встановлених ризиків він підлягає продовженню.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак використовуючи стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», суд допускає реальну можливість такої спроби в майбутньому.

Суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, та вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Суд відзначає, що по справі досліджені всі докази сторони обвинувачення. На теперішній час судом вирішуються клопотання сторони захисту, які виникли після заміни попередніх захисників адвокатом ОСОБА_5 .

Розглядаючи клопотання сторони захисту в частині визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд погоджуючись з тривалістю перебування ОСОБА_4 під вартою, враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ст. 183 КПК України, не визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, є дискреційним правом суду.

Враховуючи тривалість перебування ОСОБА_4 під вартою, зменшення ризиків застування найбільш суворого запобіжного заходу, суд вважає за доцільне визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави, встановленому в максимальному розмірі передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, не вбачаючи підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 350 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, - продовжити, строком до 03.01.2024 року.

У разі внесення на рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вважати, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави та в цьому випадку покласти на обвинуваченого наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по справі поза межами судового засідання;

- здати на зберігання до уповноважених органів особисті документи які надають право на виїзд з України.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну відносно обвинуваченого запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, окрім застави, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1