печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу, адвоката: не з`явився,

слідчого: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову Старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 30.07.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000457 від 13.06.2023 року , -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 (далі - особа, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_3 ) звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову Старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 (далі - слідчий) від 30.07.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000457 від 13.06.2023 року.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000631 від 22.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Досудове розслідування розпочате на виконання ухвал слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва, якими зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 .

27.07.2023 року адвокат ОСОБА_3 подав заяву про залучення ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000457 від 13.06.2023 року.

Постановою Старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 30.07.2023 року відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000457 від 13.06.2023 року, проте оскаржувана постанова є необґрунтованою та невмотивованою, та такою, що порушує права та інтереси ОСОБА_4 , відтак, дану постанову слід скасувати.

29.9.2023 року на адресу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про розгляд скарги за його відсутності, в якій останній вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки особа, яка подала скаргу, про розгляд скарги повідомлена належним чином, просила розглядати скаргу за її відсутності, а неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, враховуючи строк розгляду скарги під час досудового розслідування, встановлений КПК України, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за їх відсутності

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування провадження технічними засобами не здійснювалось.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000631 від 22.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Досудове розслідування розпочате на виконання ухвал слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва, якими зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 .

27.07.2023 року адвокат ОСОБА_3 подав заяву про залучення ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000457 від 13.06.2023 року.

Постановою Старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 30.07.2023 року відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000457 від 13.06.2023 року, оскільки під час досудового розслідування не встановлено спричинення ОСОБА_4 шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У відповідності до положень ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як визначено у ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що постанова повинна бути обґрунтованою.

Так, зміст оскаржуваної постанови зводиться до загальних формулювань та не відповідає положенням ст. 110 КПК України. Зокрема, слідчим не надано належної оцінки доводам, зазначеним у клопотанні та обставинам, які досліджуються у кримінальному провадженні, та досудове розслідування, згідно витягу з ЄРДР, здійснюється відносно безпідставного обшуку та арешту майна, зокрема, ОСОБА_4 .

Аналізуючи викладене, слідчий суддя вважає, що скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову Старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 30.07.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000457 від 13.06.2023 року, є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, у вимогах скарги адвокат просить зобов`язати слідчого розглянути питання щодо визнання у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 .

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Отже, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40, 107, 110, 220, 221, 303, 305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову Старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 30.07.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000457 від 13.06.2023 року, - задовольнити частково.

Постанову Старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 30.07.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000457 від 13.06.2023 року, - скасувати.

В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1