Справа № 588/2479/23
№ провадження 1-кп/588/39/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2024 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянці об`єднане кримінальне провадження (№0000234 від 06.10.2023 року, №0000102 від 23.12.2023) відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-02.10.2020 вироком Тростянецького районного суду Сумської області за частиною 2 статті 310 КК України, скасованого в частині призначеного покарання 09.08.2023 вироком Сумського апеляційного суду, на підставі частини 4 статті 70 КК, статті 72 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням від його відбування на підставі статті 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, а також покарання у виді штрафу в розмірі 1190 грн., що виконується самостійно (штраф сплачено);

-17.10.2022 року Тростянецьким районним судом Сумської області за статтею 126-1 КК України до 1 місяця арешту, звільнився у зв`язку із відбуттям покарання 28.12.2022 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263 КК України, статтею 264 КК України, частиною 1 статті 125 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_5 був призваний на військову службу, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №49 від 28.01.2023 призначений на посаду стрільця-зенітника зенітно-ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону.

У точно невстановлений час, у період з початку проходження військової служби, тобто з 28.01.2023 до кінця червня 2023 року, у невстановленому місці, перебуваючи, в тому числі в місцях ведення бойових дій на території Донецької області, маючи доступ до бойових припасів різних типів, ОСОБА_5 отримав для користування гранату іноземного виробництва, а саме болгарську наступальну гранату GHO-1, яка належить до категорії бойових припасів, яку став зберігати при собі.

Достовірно знаючи, що придбання, носіння та зберігання боєприпасів, вибухових пристроїв, до яких відносяться і вказана граната, без передбаченого законом дозволу є злочином, за вчинення якого настає кримінальна відповідальність, ОСОБА_5 вирішив обернути дану гранату у своє володіння.

У кінці червня 2023 року, приблизно у період з 27 по 30 червня 2023 року, ОСОБА_5 з особистих причин вирішив поїхати з місця несення служби до місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 . При цьому, перед залишенням місця несення служби ОСОБА_5 у вищевказаний період часу ручну наступальну гранату GHO-1 на склад зберігання артилерійського озброєння чи командиру підрозділу не передав, а залишив при собі, таким чином незаконно придбавши її, з метою подальшого перевезення.

З цією метою ОСОБА_5 у точно не установлений час та день, приблизно у період з 27 по 30 червня 2023 року, незаконно перевіз придбану гранату до місця своєї реєстрації та фактичного мешкання по АДРЕСА_1 .

Починаючи з часу прибуття за місцем мешкання ОСОБА_5 , приблизно у період з 27 - 30 червня 2023 року по 06 жовтня 2023 року незаконно зберігав вищевказану придбану гранату за адресою: по АДРЕСА_1 , помістивши останню на горище в приміщенні літньої кухні вказаного домогосподарства.

Вищевказана граната, яка за відсутності правових підстав була незаконно придбана, була поміщена для зберігання ОСОБА_5 до горища в приміщенні літньої кухні вказаного домогосподарства з можливістю вільного доступу до неї всіх мешканців будинку. Зберігаючи без передбаченого законом дозволу болгарську наступальну гранату GHO-1, яка належить до категорії бойових припасів, у приміщенні літньої кухні господарства за місцем своєї реєстрації та фактичного мешкання по АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 допустив недбале зберігання вказаного бойового припасу, що спричинило загибель людини.

Так, зранку 06.10.2023 ОСОБА_5 пішов в особистих справах із вказаного господарства, де на той час залишились його дружина ОСОБА_6 , з п`ятьма неповнолітніми дітьми, у тому числі із його пасинком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.10.2023 близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_7 зайшов до приміщення літньої кухні вказаного господарства, куди мав вільний доступ, де взяв ємність із риболовною сіткою, та з вищевказаною гранатою.

Того ж дня, близько 09 год.45 хв., виявивши в ємності предмет, схожий на гранату, не маючи навиків користування та поводження з боєприпасами ОСОБА_7 привів вказану ручну гранату у дію, після чого стався вибух, внаслідок якого він отримав чисельні тілесні ушкодження у вигляді поранень, з якими був госпіталізований до КНП Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня», в операційній якої помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок вибухової травми, яка включає в себе: множинні проникаючі осколкові поранення обличчя, передньої черевної стінки, та кишківника з внутрішньою кровотечею, численні осколкові поранення правого та лівого стегна, статевих органів, гомілок та гомілковостопних суглобів лівої кисті, відкритий перелом IV пальця лівої кисті, травматична ампутація правої кисті, недокрів`я внутрішніх органів, травматичний та геморагічний шок, що підтверджується даними гістологічної експертизи, гостре порушення кровообігу: нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх органів, порушення проникності судинних стінок, порушення реологічних властивостей крові (лейкостази в печінці та серці), набряк сіроми внутрішніх органів, дистелектази та ателектази легень, хвилеподібна деформація м`язових волокон міокарда, дистрофічні зміни внутрішніх органів. Між вибуховою травмою і смертю потерпілого, існує прямий причинний зв`язок.

Таким чином, необережні протиправні дії ОСОБА_5 , які виразились у недбалому зберіганні бойових припасів у вигляді ручної гранати GHO-1 у зібраному стані із запалом та залишення її без нагляду, незабезпечення захисту від вільного доступу, призвели до отримання такого доступу до вказаної гранати малолітнім ОСОБА_7 , необережні дії якого призвели до вибуху вказаного бойового припасу.

Крім того, ОСОБА_5 17.12.2023 близько о 18 години, перебуваючи вдома в приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_1 влаштував сварку на побутовому ґрунті з дружиною ОСОБА_6 . У ході сварки ОСОБА_5 на ґрунті виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , стоячи попереду останньої, навмисно наніс удар відкритою долонею правої руки в ділянку лівого ока потерпілої, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження в ділянці нижньої повіки ліворуч у виді синця невизначеної форми, розміром 4,2х3,6 см, яке є легким тілесним ушкодженням.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений

За установлених обставин діяння ОСОБА_5 суд кваліфікує:

- за частиною 1 статті 263 КК України - придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу;

- за статтею 264 КК України - недбале зберігання бойових припасів, що спричинило загибель людини;

- за частиною 1 статті 125 КК - умисне легке тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин пред`явленого обвинувачення

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за пред`явленими йому обвинуваченнями винним себе визнав повністю, не оспорив обставин, викладених в обвинувальних актах, під час допиту повідомив, що з січня 2023 року проходив військову службу, був у зоні бойових дій, отримував для виконання завдань зброю та бойові припаси, знав як приводити у бойовий стан гранату та про заборону перевезення бойових припасів додому. У червні 2023 року забрав у місці служби свій рюкзак та самовільно поїхав додому у с.Станова, де він проживає з дружиною та дітьми по АДРЕСА_1 . Вдома виявив, що у рюкзаку лежить граната, яку він сховав у приміщенні господарської будівлі, при цьому залишив її у нерозібраному стані, хоча мав би її розібрати, щоб не допустити приведення її в дію. При цьому вдома нікому не повідомив, що у домогосподарстві зберігається граната. На місце служби не повернувся, працював без оформлення трудових відносин у с.Станова. 06.10.2023 зранку ОСОБА_5 пішов на роботу, вдома залишилась дружина і діти. Пасинок ОСОБА_8 цього дня зранку знайшов гранату. Без відома обвинуваченого взяв її та привів її в дію, від чого отримав тяжкі травми. Дружина зателефонувала ОСОБА_5 та повідомила про те, що ОСОБА_9 відірвало руку. Коли обвинувачений прибув додому, то зізнався, що у сараї зберігалась граната. Обвинувачений вказав, що шкодує про вчинене, розуміє, що через його недбалість все це сталось.

З приводу обвинувачення за частиною 1 статті 125 КК України ОСОБА_5 також вину визнав, пояснив, що 17 грудня 2023 року був на роботі, де вживав спиртні напої у зв`язку із днем народження іншого працівника. Близько 18 год. прийшов додому випивши, посварився з дружиною ОСОБА_10 , і стоячи напроти неї, в ході сварки наніс їй один удар долонею в ділянку лівого ока. Зазначив, що шкодує про вчинене, неодноразово вибачався перед дружиною.

Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся ні обвинуваченим, ні потерпілою, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку прокурора, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, матеріалів, необхідних для вирішення питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.

Суд вважає вину ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за обставин встановлених судом та викладених у вироку, доведеною у повному обсязі поза розумним сумнівом.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання є: 1) щире каяття обвинуваченого, який висловив критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність; 2) активне сприяння обвинуваченого у розкритті кримінального проступку, оскільки він добровільно своїми активними діями надавав допомогу органу досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального проступку, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, по епізоду кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України - вчинення кримінального проступку щодо дружини (пункт 6-1 частини 1 статті 67 КК України).

Мотиви призначення покарання

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри основного покарання, керуючись правом судового розсуду, підстави та межі якого визначені КК України, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень. Вчинені обвинуваченням кримінальні правопорушення належать до кримінального проступку, нетяжкого злочину та тяжкого злочину.

Обвинувачений досяг 35 років, раніше судимий, одружений, офіційно не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 27.01.2023 року був призваний на військову службу за мобілізацією та з 28.01.2023 року був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця-зенітника, наказом командира від 01.07.2023 № 286 виключений зі списків особового складу указаної військової частини у зв`язку із виведенням у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_2 від 29.11.2023 ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 не зараховувався, командування частини необізнане щодо особи обвинуваченого, через що неможливо визначити його статус (зник безвісті, самовільно не прибув, залишив військову службу або місце служби (дезертирство), тощо).

З урахуванням викладеного, наслідків, які настали у результаті вчиненого обвинуваченим злочину у виді смерті неповнолітнього, що є непоправною втратою для потерпілої ОСОБА_6 , з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не зробив висновків зі своєї попередньої протиправної поведінки та факту його засудження за кримінальні правопорушення, у тому числі пов`язане з домашнім насильством стосовно цієї ж потерпілої, навпаки продовжив вчиняти нові кримінальні правопорушення, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_11 покарання за частиною 1 статті 263 КК України у виді позбавлення волі 3 років позбавлення волі, за статтею 264 КК України у виді - 2 років позбавлення волі, за частиною 1 статті 125 КК України - у виді 200 годин громадських робіт.

Остаточне покарання за цим вироком слід призначити на підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі.

Судом установлено, що кримінальні правопорушення, які передбачені частиною 1 статті 263 КК України, статтею 264 КК України, частиною 1 статті 125 КК України ОСОБА_5 вчинив 06.10.2023 та 17.12.2023 року відповідно, тобто після постановлення вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 02.10.2020, який скасовано в частині призначеного покарання вироком Сумського апеляційного суду від 09.08.2023 року,у період іспитового строку.

Попереднім вироком Сумського апеляційного суду від 09.08.2023 ОСОБА_5 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням від його відбування на підставі статті 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, на підставі частини 4 статті 70 КК України вирок Тростянецького районного суду від 19.08.2020 за частиною 1 статті 309 КК України, яким ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 1190 грн. постановлено виконувати самостійно. У зв`язку із сплатою указаного штрафу ОСОБА_5 15.10.2020 знято з обліку в органі пробації.

Згідно із приписами частини 3 статті 78 КК у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У разі вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання, що має приєднуватися до покарання за новим вироком.

Положення вказаної норми є імперативними приписами, обов`язковими для застосування.

Зважаючи на викладені норми КК України, ОСОБА_5 , який вчинив нові кримінальні правопорушення протягом іспитового строку, остаточне покарання слід призначити за сукупністю вироків на підставі частини 1 статті 71 КК України шляхом приєднання до покарання призначеного за цим вироком частини невідбутого покарання за попереднім вироком у виді 6 місяців позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз на загальну суму у розмірі 2390 грн. 00 коп. на підставі статті 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України. Запобіжний захід на стадії судового провадження обвинуваченому не обирався. Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, ураховуючи відсутність відповідних клопотань сторін кримінального провадження немає.

Керуючись статтями 349, 368-374, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 263 КК України, статтею 264 КК України , частиною 1 статті 125 КК України та призначити йому покарання:

- за частиною 1статті 263 КК України - у виді 3 років позбавлення волі,

- за статтею 264 КК України - у виді 2 років позбавлення волі,

- за частиною 1 статті 125 КК України - у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити ОСОБА_12 за цим вироком покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 6 місяців позбавлення волі за попереднім вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 02.10.2020, який скасовано в частині призначеного покарання вироком Сумського апеляційного суду від 09.08.2023 року, і таким чином, призначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Строк покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_3 для виконання цього вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 2390 грн. 00 коп.

Речові докази:

-зіскоб з речовиною бурого кольору та контрольний зразок-зіскоб, риболовну сітку з ліски з ячейкою 70х70 мм зеленого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; прямокутну з чорного пластику ємність-тазик розмірами 78х50х31 см., фрагмент ганчірки червоного кольору, штани-джинси чорного кольору з чисельними рваними ушкодженнями, розрізами вздовж штанин та нашаруванням речовини бурого кольору, металевий предмет, схожий на скобу від ручної бойової гранати у вигляді пластини загальною довжиною 8,5 см, шириною 2,0 см, товщиною близько 1-1,5 мм, з тисненням «10» у колі та написом чорним фарбником «24-17»; чисельні металеві предмети, схожі на уламки-уражаючі елементи ручної бойової гранати, сіро-чорного кольору циліндричної форми розмірами близько по 0,4х0,3 мм; 9 металевих предметів та поміщено до спецпакету PSP 1260763, що зберігаються на підставі квитанції № 000011, 000069 у кімнаті зберігання зброї та кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області знищити;

-відеозаписи з бодікамер працівників поліції на картці пам`яті micro SD16 GB залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_1