Справа №198/184/23
Провадження №1-кп/0198/33/23
08.11.2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисника-адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2022 за № 0000054, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Луганськ, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України,

встановив :

Відповідно до обвинувального акта, складеного прокурором та направленого до суду, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, за таких обставин.

Так, згідно зі статтями 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статей 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 3 статті 4, частиною 2 статті 9 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом. Органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

При цьому, 24.02.2022 Російською Федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочато ведення агресивної війни проти України, захоплення її території, яке на даний час триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023), із затвердженням відповідними законами України.

26 лютого 2022 року смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, яка відноситься до Станично-Луганської селищної територіальної громади, захоплена збройними силами Російської Федерації спільно з незаконними збройними формуваннями так званої «Луганської Народної Республіки» та на підтвердження контролю над селищем, на КПВВ «Станиця Луганська», розташованого в смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, встановлено прапор так званої «ЛНР».

На тимчасово окупованій території Станично-Луганської селищної територіальної громади Щастинського району Луганської області представниками так званої «ЛНР», підконтрольними державі-агресору РФ, організовано та розпочато діяльність незаконних органів влади, зокрема, на початку березня 2022 року створено незаконний орган влади «Адміністрацію Станично-Луганського району ЛНР» структурним підрозділом якої є «Управління праці та соціального захисту населення» яке розташоване за адресою: Луганська область, Щастинський район, смт Станиця Луганська, вул. Центральна, буд. 25.

В середині березня 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено) громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04:00 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, знаходячись на тимчасово окупованій території смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, переслідуючи свої особисті інтереси, маючи умисел на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Станично-Луганської селищної територіальної громади, і реалізуючи його, вступила в злочинну змову з окупаційними військами Російської Федерації та представниками так званої «ЛНР», з метою наділення її функціями посадової особи незаконного органу влади, а саме так званого «Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Станично-Луганського району ЛНР». Отримавши від останніх пропозицію зайняти посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, ОСОБА_5 , в порушення вимог Конституції та Законів України, добровільно, умисно надала свою згоду на призначення її на посаду начальника так званого «Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Станично-Луганського району ЛНР».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в середині березня 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території в смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, а також переслідуючи свої особисті, корисливі інтереси, погодившись на пропозицію окупаційної адміністрації держави-агресора РФ та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», умисно, добровільно зайняла посаду начальника так званого «Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Станично-Луганського району ЛНР», тобто посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Кримінальне правопорушення підлягає кваліфікації за ч. 5 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Під час досудового розслідування постановою прокурора Станично-Луганського відділу Щастинської окружної прокуратури Луганської області від 19.07.2022 оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_5 , оскільки вона не з`являлася на належним чином здійснені виклики до прокурора, а на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2023 з цих же підстав та в зв`язку з перебуванням особи на тимчасово окупованій території України здійснювалось спеціальне досудове розслідування.

Судовий розгляд в межах даного кримінального провадження здійснений за відсутності обвинуваченої (in absentia), ОСОБА_5 , яка показань суду не надавала та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

При цьому, розгляд кримінального провадження проведений за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , яка залучена державою на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області.

Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_5 в судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про її наміри ухилитися від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник в судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченою і з`ясувати в неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином брала участь у реалізації права на захист обвинуваченої ОСОБА_5 під час судового розгляду. Просила визнати останню невинуватою.

Так, судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказування в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, анексія з боку РФ частини території України, а також створення окупаційних органів влади на такій території є загальновідомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

При цьому, вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-повідомленням та рапортом про виявлення кримінального правопорушення, якими встановлено, що ОСОБА_5 перейшла на бік окупаційної влади РФ та зайняла посаду начальника в структурному підрозділі незаконного органу влади «Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Станично-Луганського району ЛНР», створеному на тимчасово окупованій території в смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області в березні 2022 року (т. 2 а.м.к.п. 3-6);

-заявами-анкетами №№ 15376159, 3222135 ОСОБА_5 , які засвідчують особу обвинуваченої та її анкетні дані (т. 2 а.м.к.п. 86-87);

-протоколом огляду інтернет-ресурсу від 15.04.2022 за участю спеціаліста ОСОБА_6 , а саме облікового запису « ОСОБА_7 » в соціальній мережі Facebook за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_3

та додатками до протоколу у виді скріншотів і оптичного диска ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході огляду вказаного облікового запису виявлені публікації, розміщені в групі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (мовою оригіналу)

ІНФОРМАЦІЯ_6 за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_8 за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_9 , які підтверджують те, що ОСОБА_5 займає посаду начальника « ІНФОРМАЦІЯ_10 » (мовою оригіналу) (т. 2 а.м.к.п. 18-31);

-протоколом огляду інтернет-ресурсу від 09.06.2022 за участю спеціаліста ОСОБА_8 , а саме сайту « ІНФОРМАЦІЯ_11 » (мовою оригіналу) за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_12 з додатками до нього у виді скріншотів і оптичного диска LG 4-10x CD-RW 700 MB/80min. В ході огляду вказаного сайту виявлено відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_13 » за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_14 ,

який підтверджує те, що ОСОБА_5 займає посаду начальника « ІНФОРМАЦІЯ_10 » (мовою оригіналу) (т. 2 а.м.к.п. 52-58);

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2023 за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та додатків до них у виді фотографій, згідно яких вони впізнали особу на фото № 2, як ОСОБА_5 (т. 2 а.м.к.п. 136-138, 144-146, 157-159).

При цьому, під час проведення вказаної слідчої дії свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , кожен окремо, зазначили, що ОСОБА_5 під час військового вторгнення військових формувань РФ на територію України перейшла на бік окупантів та добровільно зайняла посаду начальника так званого «Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Станично-Луганського району ЛНР»;

-протоколами огляду інтернет-ресурсу від 10.01.2023 за участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а саме Telegram-каналу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_15 » (мовою оригіналу) за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_16 та додатками до протоколу у виді скріншотів. В ході огляду вказаного каналу виявлена публікація з доданими фотознімками, які підтверджують те, що ОСОБА_5 займає посаду начальника «Управления труда и социальной защиты населения Администрации Станично-Луганского района Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу) (т. 2 а.м.к.п. 147-149, 154-156);

-протоколом огляду документів від 19.04.2023, а саме «Распоряжения» з датою 27.02.2023 та номером документу 42, «Указателя рассылки распоряжения Администрации Станично-Луганского района Луганской Народной Республики от 27.02.2023 № 42», «Перечня документов, которые прилагаются к распоряжению Администрации Станично-Луганского района Луганской Народной Республики», «Резолюції «Заместителя главы Администрации Станично-Луганского района ЛНР» та «И.о. главы Администрации Станично-Луганского района ЛНР» про виконання ОСОБА_5 певних завдань з боку «Администрации Станично-Луганского района ЛНР» та додатками до протоколу у виді роздрукованих документів з підписами, які підтверджують зайняття ОСОБА_5 посади начальника «Управления труда и социальной защиты населения Администрации Станично-Луганского района Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу) (т. 2 а.м.к.п. 185-196);

-показаннями свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні про те, що він до повномасштабного вторгнення РФ на територію України працював заступником керівника Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрації Луганської області, а 25 лютого 2023 року, на відміну від керівництва адміністрації, покинув територію Щастинського району під час евакуації громадян. В свою чергу ОСОБА_5 працювала в структурному підрозділі Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрації Луганської області - управлінні соціального захисту населення, а після проведення наради окупаційною владою, почала співпрацювати з ними та зайняла посаду начальника «Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Станично-Луганського району ЛНР», яке є структурним підрозділом незаконно створеної «Адміністрації Станично-Луганського району ЛНР» і розташоване за адресою: Луганська область, Щастинський район, смт Станиця Луганська, вул. Центральна, виконуючи при цьому організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції. Зазначені обставини стали відомі свідку з публікацій на інтернет-ресурсах та зі свідчень мешканців смт Станиця Луганська. При цьому свідок ОСОБА_11 вважає, що посаду ОСОБА_5 зайняла добровільно, без застосування примусу. Обставини, які б перешкоджали останній виїхати на підконтрольну Україні територію, йому не відомі;

-показаннями свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні, аналогічними за своїм змістом показанням свідка ОСОБА_11 . Окрім того, свідок ОСОБА_9 зазначив, що на початку березня 2022 року ОСОБА_5 особисто розповіла йому про добровільне прийняття пропозиції окупаційної влади зайняти посаду в створеному ними органі та наполягала на необхідності співпраці з цією владою.

Таким чином, відомості, що містяться в протоколах огляду і додатках до них, співвідносяться з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в судовому засіданні і особи, яка на стадії досудового розслідування брала участь при проведенні слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, ОСОБА_12 , стосовно дійсного зайняття ОСОБА_5 посади в незаконно створеному на тимчасово окупованій території органі влади, а саме в так званій «Адміністрації Станично-Луганського району ЛНР» структурним підрозділом якої є «Управління праці та соціального захисту населення», де обвинувачена виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Згадані докази щодо часу, місця, наслідків та обставин вчинення кримінального правопорушення співвідносяться між собою, є належними. Підстави вважати зазначені докази недостовірними, недопустимими відсутні.

Окрім того, зазначені вище докази є беззаперечним свідченням невимушеності та свідомої і вільної поведінки ОСОБА_5 , відсутності будь-якого примусу щодо неї, а відтак, і цілковитої добровільності її дій.

Суд відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що вина ОСОБА_5 в добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, доведена. Скоєне ОСОБА_5 підлягає кваліфікації за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обираючи покарання для ОСОБА_5 , суд, згідно зі ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості та мотив вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 скоїла злочин, який згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким, раніше не судима. При відсутності обтяжуючих покарання обставин також відсутні і пом`якшуючі покарання обставини.

Слід зазначити, що ОСОБА_5 є суб`єктом злочину. Підстави вважати вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення у стані неосудності відсутні.

Ґрунтуючись на завданні Кримінального кодексу України, меті та загальних засадах призначення покарання, визначених у ст.ст. 1, 50, 65 КК України, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, конкретні обставини справи, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд призначає покарання ОСОБА_5 в межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та з конфіскацією майна, оскільки доходить переконання, що саме таке покарання буде не тільки карою, а також сприятиме виправленню ОСОБА_5 та попередженню вчинення нею та іншими особами нових злочинів.

Приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, як обов`язкового, суд враховував те, що ОСОБА_5 скоїла злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України. Обвинувачена своїми діями фактично допомагала державі-агресору створити певну вертикаль незаконного органу влади і фактично вчинила злочин проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

При цьому не є перешкодою для призначення даного виду покарання та обставина, що обвинувачена на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність саме на підконтрольній території України, з використанням можливостей яких вона вчинила кримінальне правопорушення, а тому суд вважає, що буде справедливим та співмірним таке покарання для ОСОБА_5 , яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить деякий період часу у майбутньому займати певні посади та займатися певною діяльністю в Україні.

Також, застосовуючи додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, як альтернативне, суд зазначає, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, маючи мету та бажання отримати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе та інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат.

Окрім того, враховуючи тяжкість злочину, особу винної, обставини справи, суд не знайшов підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 правил ст. 69 КК України.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 в дохід держави, відсутні.

Цивільний позов по справі не поданий.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому за ч. 5 ст. 111-1 КК України обвинуваченні.

ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 111-1 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, на строк п`ятнадцять років, з конфіскацією в дохід держави всього майна, яке є її приватною власністю.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту її затримання у зв`язку з виконанням даного вироку.

Строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, слід рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Речові докази «Распоряжение» з датою 27.02.2023 та номером документу 42 на 1 аркуші; «Указатель рассылки распоряжения Администрации Станично-Луганского района Луганской Народной Республики от 27.02.2023 № 42» на 1 аркуші; «Перечень документов, которые прилагаются к распоряжению Администрации Станично-Луганского района Луганской Народной Республики» на 1 аркуші; «Резолюції «Заместителя главы Администрации Станично-Луганского района ЛНР» та «И.о. главы Администрации Станично-Луганского района ЛНР» про виконання ОСОБА_5 певних завдань з боку «Администрации Станично-Луганского района ЛНР» на 9 аркушах, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити негайно прокурору та захиснику.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1