КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/7762/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/15/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000399, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-23 жовтня 2000 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 101 КК України (1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років;

-28 січня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років, звільнений 28 січня 2022 року по відбуттю строку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Зараховано в строк покарання день затримання і звільнення - 06 квітня 2023 року, згідно ст. 72 КК України.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

По справі вирішено питання про судові витрати та речові докази.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він приблизно у лютому 2022 року, більш точної дати не встановлено, у невстановленої особи через мережу інтернет придбав кастет та у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, розпочав носити його при собі, без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення працівниками правоохоронного органу.

В подальшому, 06 квітня 2023 року приблизно о 13 год., ОСОБА_7 зайшов до вестибюлю станції метро «Святошин» КП «Київський метрополітен» у місті Києві, де був зупинений працівниками поліції. Під час проведення особистого обшуку у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено з кишені джинсів, в які він був одягнутий, кастет, який відносяться до контактної не клинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений кустарним способом, який останній за вищевикладених обставин носив, без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України, як незаконне носіння холодної зброї (кастету) без передбаченого законом дозволу.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого,просить вирок суду скасувати внаслідок м`якості призначеного покарання та через неправильне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Як вважає прокурор, призначене ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі за своїм видом є таким, що не відповідає як тяжкості скоєного кримінального правопорушення, так і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Також, за доводами прокурора, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, належним чином не мотивував прийняте рішення. Крім цього, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд не врахував тяжкість скоєного кримінального правопорушення та ступінь суспільної небезпеки дій обвинуваченого.

Так, судом належним чином не враховано, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та відбув покарання у виді позбавлення волі. Останній раз, будучи засудженим за умисне вбивство до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років, після звільнення по відбуттю покарання у січні 2022 року належних висновків для себе не зробив та знову став на шлях вчинення злочину, оскільки вже у лютому придбав та розпочав носити при собі холодну зброю кастет.

За наслідками апеляційного розгляду прокурор просить вирок суду скасувати у частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.263 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. У решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти поданої апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу винного.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.263 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст.263 КК України у виді обмеження волі, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на обліку у лікаря невролога.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано визнав його щире каяття; обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнив його від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, за відсутності передбачених законом підстав ухвалив рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зокрема, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, судом не надано належної оцінки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, даним про особу винного, а саме те, що ОСОБА_7 вчинив злочин у умовах воєнного стану, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, притягувався до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, перебуває на обліку у Дніпровському УП ГУ НП у м. Києві як особа, як формально підпадає під адміністративний нагляд за категорією «раніше судимий» (а.с.62), маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду про застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням ухвалене за відсутності передбачених для цього підстав, чим суд допустив істотні порушення кримінального процесуального закону.

Разом із цим, діючи у відповідності до положень ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає, що суд також припустився порушень закону при призначенні покарання.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, наявності обставини, що пом`якшує покарання, та відсутності обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 по ч.2 ст.263 КК України покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень, яке передбачене за вчинення даного кримінального правопорушення та буде достатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.75 КК України) є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно п.4 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку суду в цій частині та ухвалення нового вироку.

З цих підстав апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року,ухвалений щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання та звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263 КК України покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4