№ провадження 1-в/208/53/24
УХВАЛА

Іменем України

03 січня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника закладу з надання психіатричної допомоги ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , особи, відносно якої подана заява - ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши матеріали заяви Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 1» про припинення примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

В провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла заява КНП КМР «Міська лікарня № 1» про припинення примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник КНП КМР «Міська лікарня № 1» підтримав вказану заяву і просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення заяви щодо припинення відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення заяви.

Прокурор не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників процесу, дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що гр. ОСОБА_5 , будучи на іспитовому терміні по попередньому вироку суду, 22.03.2014 р. по попередній змові з ОСОБА_7 , знаходячись у дворі домоволодіння АДРЕСА_1 , вчинив відкрите викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_8 10.10.2017р. ОСОБА_5 госпіталізований в 15 відділення КП "ДБКЛПД" ДОР", де був представлений на судово-психіатричну експертну комісію. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №214 від 19.10-2017 року ОСОБА_5 в період інкримінованого йому діяння не страждав хронічним психічним захворюванням, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим розладом психічної діяльності. По своєму психічному стану в період часу, що відноситься до інкримінованому йому діянню, він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльность) і керувати ними. В період проходження СПЕ комісія прийшла до висновку, що гр. ОСОБА_5 виявляє хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноідної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляє його в цей час здатності усвідомлювати свої дії (бездіяльності) і керувати ними. Підпадає під дію ст. 186 ч.2 КК України. По відношенню до вчиненого буз визнаний неосудним. Згідно постанови Баглійського районного суду м. Кам`янське від 08.11.2017р. по відношенню до ОСОБА_5 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Згідно ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.05.2018р. ОСОБА_5 змінені примусові заходи медичного характеру в умовах психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Дані заходи неодноразово продовжувались, останній раз згідно ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.08.2023р. на 6 місяців.

Враховуючи проведене медикаментозне лікування та комплекс соціально - реабілітаційних заходів, психічний стан хворого стабілізувався, що проявляється покращенням самоконтролю, дезактуалізації маячних ідей, відсутність афективних розладів, наявність часткової критики до хвороби та психічного стану та скоєного правопорушення. .

У зв`язку із чим, медичний директор КНП КМР «Міська лікарня № 1» звернувся до суду із даною заявою.

У відповідності до положень ст.5 S: 1 ((е) законне взяття під варту душевнохворих) Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини , суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.2 ст.28 Конституції України, жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 514 КПК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Аналогічні положення викладені у Законі України Про психіатричну допомогу № 1489-III від 22.02.2000 р.

Відповідно до ч.1 ст.95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Зі змісту висновку комісії лікарів - психіатрів №8 від 27.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_5 має діагноз «Шизофренія, параноідна форма, безперервний тип перебігу, афективно- параноїдний синдром, ремісія «С», виражений змішаний тип дефекту». Проте, проведене медикаментозне лікування та комплекс соціально - реабілітаційних заходів, психічний стан хворого стабілізувався, що проявляється покращенням самоконтролю, дезактуалізації маячних ідей, відсутність афективних розладів, наявність часткової критики до хвороби та психічного стану та скоєного правопорушення. В зв`язку з чим, комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку про необхідність припинити примусові заходи медичного характеру в амбулаторних умовах ОСОБА_5 .

Частиною 3ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. Надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров`я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про задоволення заяви фізичної особи чи її законного представника про припинення надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

З огляду на вищевикладене, оскільки стан здоров`я ОСОБА_5 покращився, за висновком лікарів психіатрів він не потребує продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, то суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви та припинення примусових заходів медичного характеру відносно нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 512, 514 КПК України, ст. 95 КК України, ст. ст.17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд

постановив:

Заяву медичного директора з амбулаторної допомоги Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 1» про припинення примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Припинити застосування примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були застосовані ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.05.2018р. та продовжені ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.08.2023р.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська.

Суддя ОСОБА_1