Справа 755/8965/23 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4901/2023 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001035 від 20.03.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працевлаштованого, неодруженого, з середньою освітою, раніше судимого:

- 23.06.2011 Первомайським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 05.01.2015 по відбуттю строку покарання;

- 03.10.2019 Первомайським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 19.06.2023 Дніпровським районним судом м. Києва, за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, засуджено,

за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 25.05.2023 до дня набрання даним вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;

строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 25.05.2023.

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 17 березня 2023 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин, перебуваючи у приміщенні торгової зали магазину «Червоний маркет», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, 9-А,з метою незаконного заволодіння чужим майном, в період дії воєнного стану, повторно, взяв з полиць магазину продукти харчування та засоби особистої гігієни загальною вартістю 643 грн. 45 коп., які помістив до внутрішньої частини куртки в яку був одягнутий, та не розрахувавшись за них, залишив приміщення магазину, чим спричинив ТОВ «ОСОБА_8.» матеріальних збитків у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, вважав вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскільки матеріали кримінального провадження містять достатню кількість обставин, що пом`якшують його покарання, вважав безпідставним незастосування місцевим судом до нього положень ст. 69 КК України. Також поза увагою місцевого суду, на переконання апелянта, залишилась та обставина, що він перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину, що повинно, на його думку, бути враховано, як обставину, яка пом`якшує його покарання. Зауважено апелянтом також і про відсутність обставин, які обтяжують покарання. З урахуванням наведених обставин та зважаючи на суму викраденого ним майна, відсутність претензій зі сторони потерпілого, вважав призначене йому покарання явно суворим. Просив вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.Висновки суду щодо встановлених фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання, то вони, на думку колегії суддів, є не обгрунтованими.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України та остаточного покарання, призначеного на підставі ч.4 ст. 70 КК України вимог вищезазначених норм кримінального закону повною мірою дотримався.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував тяжкість даного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання у м. Києві. Крім цього, судом враховано конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме, щире каяття.

Так, сукупність даних про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави для призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі строком на 5 років, тобто у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст. 185 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначення остаточного покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Вказане покарання, на переконання колегії суддів, за своїм видом та розміром відповідає як тяжкості кримінального правопорушення, так і особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому, сукупність даних про особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, безпосередні обставини його вчинення, а також та обставина, що ОСОБА_7 вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.06.2023 був засуджений за вчинення аналогічного кримінального правопорушення проти власності, а саме за ч.4 ст. 185 КК України, не приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування ним покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Також колегією суддів не встановлено підстав для застосування ст. 69 КК України.

За змістом ч.1 ст. 69 КК України при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, які містяться в матеріалах провадження, поведінка обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, спосіб та характер вчиненого, а також наполегливе небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, на думку колегії суддів, вказують на підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_7 та неможливість досягнення мети покарання, зокрема виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень за умов призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який

тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4