УХВАЛА

27 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 755/1758/20

провадження № 51-7033 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року щодо нього,

встановив:

За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 313 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; за частиною 3 статті 311 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна; за частиною 3 статті 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна.

На підставі частини 1 статті 70 КК та з урахуванням вимог статті 72 КК ОСОБА_4 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі частини 4 статті 70 КК ОСОБА_4 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року, більш суворим призначеним даним вироком, у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Ухвалено рахувати ОСОБА_4 строк відбування покарання з моменту його фактичного затримання, а саме з 15:35 31 січня 2020 року, та зараховано час його затримання з 28 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Постановлено до набрання вироком законної сили залишити без зміни запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року- без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо нього.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на суворість призначеного йому покарання, просить застосувати до нього положення статті 69 КК, однак не наводить достатніх доводів щодо наявності таких обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Зокрема, засуджений, вказуючи, в тому числі, на вчинення ним кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких особистих обставин, не зазначає в чому саме полягали такі обставини.

Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Натомість, у прохальній частині касаційної скарги засуджений ставить вимоги лише щодо вироку суду першої інстанції, при цьому, не звернув увагу на те, що вказане рішення переглядалося апеляційним судом. Тобто такі вимоги не узгоджуються з положеннями статті 436 КПК. При цьому, засуджений просить ухвалити новий вирок, що суперечить повноваженням суду касаційної інстанції.

Крім того, всупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК засуджений не долучив до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

Одночасно, звертаємо увагу засудженого на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 2 статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України, пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Тобто для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначено відповідне покарання, законом встановлено гарантії та права на правову допомогу.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3