Справа № 544/3004/23
Номер рядка звіту 17
У Х В А Л А

25 грудня 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000440 від 26.09.2023, за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , яке обґрунтовано наступним. В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КК України, тобто кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років та яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Підстав для зміни застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням свободи, наразі не вбачається, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують наступні ризики, які дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню наступним чином: 1) переховуватись від суду; 2) незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 4) вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані ризики підтверджується такими фактами:

По-перше, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , в аспекті кримінально-правової кваліфікації відноситься до категорії тяжких, а санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від 7 до 10 років. Отже, як ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України, варто розцінювати ту обставину, що ОСОБА_4 через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк та розуміючи невідворотність покарання за скоєний злочин, може ухилятися від суду, що унеможливлює призначення йому покарання за скоєний злочин. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 не працює, міцних соціальних зв`язків немає, зловживає алкогольними напоями.

По-друге, перебуваючи на волі, обвинувачений може перешкодити встановленню істини у справі, впливати на свідків з метою спонукання останніх до зміни раніше наданих показань або до відмови від їх надання. Вказаний ризик підтверджується тим, що свідки кримінального правопорушення є сусідами та знайомими ОСОБА_4 . Таким чином, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, неможливо буде отримати повні та об`єктивні показання свідків під час судового розгляду обвинувального акту по суті, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_4 може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування свідків у даному кримінальному провадженні.

По-третє обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Не виконуючи покладені на нього процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь-якого іншого перешкоджання здійсненню розгляду обвинувального акту стосовно себе, не виконуючи процесуальні рішення.

Поряд з цим, інкримінований злочин вчинений із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи.

Заявлені ризики не зменшилися і не відпали, тому є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 неможливо з наступних причин.

Особисте зобов`язання неможливо застосувати, оскільки вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших, передбачених ст. 176 КПК України і є неспіврозмірним із врахуванням інкримінованого, та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду та фактично виключає будь-який контроль за його поведінкою за умови його перебування на свободі, що створить усі необхідні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;

Особисту поруку неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу прокуратури не надходило письмових звернень від осіб, готових поручитися за обвинуваченого та забезпечити його належну процесуальну поведінку, що негативно характеризує його особу;

Заставу неможливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Крім того, на адресу прокуратури не надходило заяв або клопотань від обвинуваченого, його захисника, рідних чи інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок;

Домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що обвинувачений підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання настанню вищевказаних ризиків, а його перебування на свободі дасть йому усі можливості продовжувати здійснювати злочинну діяльність.

Застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, створить належні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що в свою чергу негативно вплине на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, оскільки ризики, зазначені в клопотанні, продовжують існувати, просив клопотання задовольнити та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризики нічим не підтверджені, а лише формально перелічені в клопотанні. Окрім цього, потрібно розрізняти повідомлення про підозру у вчиненні злочину та чітку заяву про це за відсутності остаточного вироку. Також, ОСОБА_4 ніяким чином не може впливати на потерпілих та свідків. Окрім цього, обвинувачений проживає в приватному будинку, який зараз потрібно опалювати, оскільки можлива його втрата. Вважають, що можливо змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, який, в свою чергу, може запобігти ризикам, що передбачені ст. 177 КПК України та забезпечити виконанню ОСОБА_4 процесуальних рішень. Додатково вказали, що до клопотання не додано жодного доказу.

Представник потерпілих поклався на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що він та дружина бояться ОСОБА_4 після вчиненого ним, але погроз від нього не надходило.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку учасників судового провадження суд зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Судом установлено, що ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 28.09.2023 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23.11.2023 продовжено до 27.12.2023 до 19 год. 45 хв.

Прокурор, обґрунтовуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, зазначає, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може: 1) переховуватись від суду; 2) незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 4) вчинити інше кримінальне правопорушення, наразі продовжують існувати.

Оцінюючи наявність вказаних ризиків суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

А тому суд уважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини обвинуваченого та серйозність висунутого йому обвинувачення, характер висунутого обвинувачення, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризику того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Окрім цього, перебуваючи на волі, обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування, що може перешкодити встановленню істини у справі. Вказаний ризик підтверджується тим, що свідки та потерпілі в даному кримінальному провадженні є сусідами та знайомими ОСОБА_4 .

Однак, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, прокурор в своєму клопотанні вказує, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Не виконуючи покладені на нього процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь-якого іншого перешкоджання здійсненню розгляду обвинувального акту стосовно себе, не виконуючи процесуальні рішення. Однак прокурором не вказано, яким саме чином ОСОБА_4 може чинити перешкоди кримінальному провадженню, як і не вказано, чи були такі спроби з боку обвинуваченого в минулому.

Окрім цього, прокурор в якості одного з ризиків вказує, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, однак дане твердження спростовується відсутністю судимостей у ОСОБА_4 , що свідчить про відсутність в останнього схильності до кримінальної діяльності.

При цьому, питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд вирішує у кожному конкретному випадку з дотриманням вимог ст. 177, 178 КПК України шляхом оцінки в сукупності всіх обставин, конкретних аргументів, прав та свобод людини, ризиків та наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, за наявності ознак того, що цього вимагають істинні вимоги суспільного інтересу, які в даному випадку переважають правило поваги до особистої свободи обвинуваченого.

На думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, а застосований запобіжний захід - тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Крім цього матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я.

Отже, у ході розгляду клопотання прокурора знайшло підтвердження наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

На підставі викладеного суд уважає необхідним продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Що стосується усного клопотання захисників про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 201 КПК України, яка міститься в розділі ІІ КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання. Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Таким чином, у відповідності до норм ст. 201, ч. 3 ст. 315 КПК України у підготовчому судовому провадженні клопотання сторін кримінального провадження щодо обрання, заміни, продовження, скасування запобіжного заходу подаються до суду у письмовому вигляді.

У зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що усне клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу слід залишити без розгляду, оскільки воно не відповідає вимогам глави ІІ КПК України.

При цьому, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідча суддя не вбачає підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.176-178, 183, 194, 314, 350, 372, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Смотрики Лубенського району Полтавської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 22 лютого 2024 року включно, без застосування застави.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 , його захисникам, прокурору та направити до ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№23)" після її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом семи діб з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 28.12.2023.

Суддя ОСОБА_1