Справа № 487/3836/19
Провадження № 1-кп/487/101/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0000776 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ульянівка Братського району Миколаївської області, є громадянином України, має вищу освіту, одружений, працює завідуючим відділення з токсикологічних досліджень Державної установи «Миколаївський обласний лабораторний центр МОЗ України», раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого 02.10.2023 керівником Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_6 , ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України за наступних обставин. Так, 25.02.2019, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, до ОСОБА_3 , який перебував на посаді завідувача відділення з токсикологічних досліджень Держаної установи «Миколаївський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» (далі ДУ «МОЛЦ МОЗ України») у своєму робочому кабінеті №314 в адміністративній будівлі ДУ «МОЛЦ МОЗ України», яка розташована за адресою м. Миколаїв, вул. Лазурна, 1, звернувся ОСОБА_7 , який представляв інтереси ФОП « ОСОБА_8 » з питанням щодо отримання висновку санітарно-епідеміологічної експертизи, з метою встановлення відповідності об`єктів, а саме паперу, лінолеуму, плінтусу та шпалер вимогам санітарного законодавства, для можливості прийняття участі в державних закупівлях для останнього.

В цей час, у ОСОБА_3 , який у зв`язку із обійманням посади завідувача відділення з токсикологічних досліджень ДУ «МОЛЦ МОЗ України» був обізнаний про порядок отримання висновку санітарно-епідеміологічної експертизи, затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України №120 від 14.03.2006 «Про затвердження порядку проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи», вартість обов`язкових платежів, необхідних для отримання експертизи, а тому, усвідомлюючи, що видача вказаного висновку санітарно-епідеміологічної експертизи перебуває поза межами його повноважень та вчинити будь-який вплив на процедуру та факт його видачі або отримання він не може, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом обману.

З метою реалізації вищевказаного злочинного умислу, переслідуючи корисливу мету, ОСОБА_3 , перебуваючи у своєму робочому кабінеті № НОМЕР_1 в адміністративній будівлі ДУ «МОЛЦ МОЗ України», яка розташована за адресою м. Миколаїв, вул. Лазурна, 1, вивчивши наявні у ОСОБА_7 документи й встановивши їх достатність для отримання висновку, та створивши зовнішній вигляд внесення певних змін до вказаних документів шляхом нанесення на проект заяви про видачу висновку неістотних виправлень, ввів ОСОБА_7 в оману щодо можливості за допомогою наявних у нього ділових знайомств серед керівництва Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» та Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, допомогти останньому у отриманні висновку санітарно-епідеміологічної експертизи. Однак, продовжуючи наслідувати раніше виниклому умислу на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_7 неправдиву інформацію щодо того, що для отримання сертифікату, останньому необхідно передати ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 4000 гривень ( в розрахунку 1000 гривень за 1 об`єкт дослідження) за нібито вирішення ним питання подальшої видачі Державною установою «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» та Державною службою з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів висновків санітарно-епідеміологічної експертизи, з метою встановлення відповідності об`єктів, а саме паперу, лінолеуму, плінтусу та шпалер вимогам санітарного законодавства.

Після цього, 13.03.2019 приблизно об 11 год. 20 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у службовому кабінеті в адміністративній будівлі ДУ «МОЛЦ МОЗ України», яка розташована за адресою м. Миколаїв, вул. Лазурна, 1, шляхом вищеописаних обманних дій, заволодів частиною грошових коштів, належних ОСОБА_7 в сумі 1000 грн. Продовжуючи наслідувати єдиному умислу, направленому на заволодіння шляхом обману 4000 грн., належних ОСОБА_7 , 19.03.2019 о 15 год. 30 хв. ОСОБА_3 , знаходячись в адміністративній будівлі ДУ «МОЛЦ МОЗ України», яка розташована за адресою м. Миколаїв, вул. Лазурна, 1, отримав від ОСОБА_7 другу частину грошової суми в розмірі 3000 гривень.

Одразу після одержання від ОСОБА_7 повної суми, на заволодіння якою шляхом обману був направлений злочинний умисел, а саме 4000 гривень, ОСОБА_3 був затриманий працівниками поліції на місці вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника, вислови свою згоду на закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, просив вирішуючи клопотання сторони захисту одночасно вирішити питання про речові докази, скасування арештів майна та стягнення процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз у кримінальному провадженні.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, вважає, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З урахуванням положень ст. 58 Конституції України, ст. 5 Кримінального Кодексу України, застосуванню підлягають положення Кримінального Кодексу України, які діяли на момент вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення 19.03.2019), у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який найбільш суворим видом покаранням є обмеження волі до трьох років.

Таким чином, на момент розгляду даної справи в суді, передбачений законом строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення сплинув.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Таким чином, положеннями КПК України не передбачено обов`язкової згоди потерпілого для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

З урахуванням встановлених обставин, наявності згоди обвинуваченого, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ст.. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

Питання про долю речових доказів та скасування арешту майна, суд вирішує у відповідності до положень ст.ст. 100, 174 КПК України.

Статтею 118 КПК України визначено, що процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» від 02.06.2016 р. встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17 зроблено наступний висновок: «Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З урахуванням викладено, суд вважає необхідним процесуальні витрати на проведення судової технічної експертизи №78 від 10.04.2019 в розмірі 1144 грн., та судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №456 від 09.04.2019 в розмірі 2145 грн. віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 284, 285-288, 369-372, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.. 49 КК України.

Кримінальне провадження №0000776 від 27.02.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України закрити.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, застосовані ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.03.2019 (справа№487/1998/19, провадження №1-кс/487/2302/19) скасувати.

Речові докази:

- Карта пам`яті торгової марки «Addlink AAE6FA162619D 8GB micro SDHC, дві карти пам`яті торгової марки Transcend 8 GB micro SDHC, заява ФОП « ОСОБА_8 » з додатками на 3 арк., заява ФОП « ОСОБА_8 » з додатками на 3 арк., заява ФОП « ОСОБА_8 » з додатками на 3 арк., бланк заяви представника ФОП « ОСОБА_9 » з додатками на 4 арк., бланк заяви представника ФОП « ОСОБА_9 » з додатками на 4 арк., бланк заяви представника ФОП « ОСОБА_9 » з додатками на 4 арк., залишити на зберіганні в матеріалах судової справи;

- Грошові кошти в загальній сумі 3000 гривень, купюрами по 500 гривень з номерами: - СГ 0521695, -УГ 12130993, - ФД 5602702, - УГ 5101543, ЛИ 3876792, УД 7488883 повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

- Змиви з правої та лівої руки ОСОБА_3 , аркуш паперу зі зразком речовини, зразок стерильної серветки, за допомогою якої зроблені змиви з рук ОСОБА_3 , передані на зберігання до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Процесуальні витрати на проведення судової технічної експертизи №78 від 10.04.2019 в розмірі 1144 грн., та судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №456 від 09.04.2019 в розмірі 2145 грн. віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1