Номер провадження: 11-сс/813/1973/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2023 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000846, внесеного до ЄРДР 18.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 та накладено арешт:

- на автомобіль BMW M235I, р.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску, який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами;

- на автомобіль JEEP COMPASS, р.н.з. НОМЕР_2 , 2019 року випуску, який належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вилучене майно має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні та накладання арешту необхідно з метою збереження доказу, недопущення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою встановлення істини по кримінальному провадженню та з`ясування причин дорожньо-транспортної пригоди, оскільки потрібне детальне дослідження вилучених автомобілів, за участі спеціалістів в галузі автотехніки та транспортної трасології.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконна, необґрунтована, невмотивована та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що:

- клопотання слідчого подано з пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України;

- слідчим не було доведено необхідність арешту майна, оскільки у клопотанні зазначено інша, невстановлена особа;

- оскаржувана ухвала позбавляє законного власника розпоряджатися та користуватися належним майном. Звертає увагу, що транспортний засіб був оглянутий слідчим, а власник майна немає жодного наміру приховувати сліди дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвали, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого про арешт автомобіля BMW M235I, р.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску, який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Позиції учасників судового розгляду.

Представника власника майна ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційного скарги, а також зазначив, що постановами від 21.11.2023 року в рамках вказаного кримінального провадження призначено автомеханічна експертиза та транспортно-трасологічна експертиза, а також надав відповідні процесуальні рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі аналізу змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000846, внесеного до ЄРДР 18.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, слідчий визначив метою накладення арешту на автомобіль BMW M235I, р.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску, який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його збереження як речового доказу.

Відповідно до клопотання у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000846 від 18.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до клопотання, 17.11.2023 за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Заболотного,35, приблизно о 18:30 оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи автомобілем BMW M235I, н.з. НОМЕР_1 , виконуючи обгін справа допустив зіткнення з автомобілем JEEP COMPASS, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка виконувала поворот направо по ходу руху між будинком №35 та автостоянкою по вул. Ак. Заболотного. Внаслідок пригоди водія ОСОБА_14 госпіталізовано до ООКЛ, попередній діагноз: політравма, чужорідне тіло лівого ока, забій правого суглобу, закрита тупа травма живота, вагітність строк 36 тижнів, стан середній.

В рамках вказаного кримінального провадження, 17.11.2023 слідчим проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди поруч з будинком по вул. Академіка Заболотного,35 в м. Одесі.

За результатами проведення огляду слідчим вилучено автомобіль BMW M235I, р.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску, який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та яким керував ОСОБА_13 , а також вилучено автомобіль JEEP COMPASS, р.н.з. НОМЕР_2 , 2019 року випуску, який належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та яким керувала ОСОБА_14 .

У подальшому постановою слідчого вищевказане майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд звертає увагу, що позиція сторони обвинувачення щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу частини першої статті 84 КПК України слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку.

Положеннями частини першої статті 94 КПК України на слідчого суддю покладається обов`язок оцінки кожного доказу з точки зору, в тому числі допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Натомість, апеляційний суд звертає увагу, що на даному етапі не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, зазначене в клопотанні слідчого майно, зокрема, автомобіль марки BMW M235I, р.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску, який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України, зокрема, вилучений автомобіль може бути знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , так само міг зберегти на собі сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів, погоджуючись із доводами сторони обвинувачення, зазначає, що не накладення арешту на зазначений вище транспортні, може призвести до знищення або втрати такого речового доказу, що може негативно вплинути на досягнення завдань кримінального провадження, з огляду, зокрема, на необхідність проведення судових авто-технічних експертиз, для потреб яких потрібен буде зазначений вище транспортний засіб.

Враховуючи викладене, апеляційний суд констатує, що в даному випадку зазначений вище транспортний засіб, який належать на праві приватної власності ОСОБА_11 , відповідають критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, та є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим слідчий обґрунтовано звернувся із клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб, а слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту задля забезпечення можливості його збереження в якості речового доказу.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що слідчим пропустив строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України, для звернення з клопотання про арешт майна, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Статтею 116 КПК України визначено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Як убачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.11.2023 року, вказана процесуальна дія була закінчена 18.11.2023 року (субота) о 01 годині 05 хвилин (а.с.13 т.1).

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000846, внесеного до ЄРДР 18.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, датовано 20.11.2023 року та скеровано до Київського районного суду м. Одеси засобами поштового зв`язку 20.11.2023 року, що підтверджується конвертом, який наявний в матеріалах справи (а.с.60 т.1).

Посилання адвоката ОСОБА_7 про те, що у тексті клопотання слідчого зазначено прізвища особи, що не має відношення до кримінального провадження, слідчий суддя обґрунтовано визнав, як технічною опискою, яка суттєво не впливає на розгляд клопотання по суті, оскільки не впливає на законність цього процесуального рішення. У свою чергу, до клопотання надані докази, які підтверджують, що учасник дорожньо-транспортної події, яка сталась 17.11.2023 за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Заболотного,35, приблизно о 18:30, керував автомобілем марки BMW M235I, р.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 170 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини кримінального провадження, беручи до уваги, що обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, є правові підстави для арешту майна, тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2023 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000846, внесеного до ЄРДР 18.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4