Провадження № 1-кс/752/8336/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_5 , погоджене заступником начальника відділу процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та нагляду за додержанням законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності управління нагляду за додержанням законів органами поліції та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю і щодо злочинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 про здійснення у кримінальному провадженні № 0000124 від 30.11.2022 року спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

встановив:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_5 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000124 від 30.11.2022 року спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Клопотання погодив заступник начальника відділу процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та нагляду за додержанням законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності управління нагляду за додержанням законів органами поліції та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю і щодо злочинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 5, ч. 1 ст. 72, ст. 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Крім того ч. 2 ст. 72 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Починаючи з 20.02.2012 у порушення вимог п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимоги ч. 4 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй від 26.06.1945 і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) про зміцнення міжнародної безпеки, від 21.12.1965 № 2131 (XX) про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету, Резолюцій Організації Об`єднаних Націй від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), ст. ст. 1, 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій (Гаага, 18.10.1907), ст. ст. 1 - 3, 68 Конституції України на територію півострова Крим військовим, морським та повітряним транспортом здійснено вторгнення Збройних Сил Російської Федерації, що призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Згідно зі статтями 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), серед іншого визначено, що агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави. При цьому, як акт агресії незалежно від оголошення війни, кваліфікується вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини. Вказаний збройний конфлікт у виді окупації Російською Федерацією Кримського півострову триває і по цей час.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

06.03.2014 Севастопольська міська рада на позачерговій сесії прийняла рішення № 7151 з аналогічним змістом.

Конституційний суд України своїм рішенням № 2-рп/2014 у справі № 1 13/2014 14.03.2014 визнав постанову ВР АРК № 1702-6/14 від 06.03.2014 неконституційною.

Відповідно до зазначених постанов 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

Постановою Верховної Ради України від 15.03.2014 № 891-VII розпущено Верховну Раду АР Крим.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами «розпущеної» Верховної Ради Автономної Республіки Крим, у порушення ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132, Конституції України, прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі Декларації про незалежність Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, ухвалених 11.03.2014 на позачергових пленарних засіданнях Верховної Ради АР Крим та Севастопольської міської ради, створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим».

Рішенням Конституційного суду України № 3-рп/2014 у справі № 1 15/2014 від 20.03.2014 згадану вище «Декларацію про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя» визнано неконституційною.

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правопреемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 підписано «Договір про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів».

20.03.2014 Державною Думою Російської Федерації прийнято федеральний конституційний закон від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «Про прийняття Республіки Крим до складу Російської Федерації та утворення нових суб`єктів у складі Російської Федерації - Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя».

Згідно з вказаним законом, АР Крим та м. Севастополь, всупереч Хартії ООН від 26.06.1945, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 01.04.1999, Договору між Україною і Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 20.04.2004, увійшли до складу РФ.

Встановивши фактичну владу на над Кримським півостровом, армією Російської Федерації, згідно із положеннями ст. 42 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до Гаазької «IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907 здійснено тимчасову окупацію частини території іншої держави.

З метою встановлення та зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю України над цією територією РФ утворено нові державні органі, зокрема, федеральні органи безпеки.

Відповідно до п. 10 ст. 7 «Федерального конституційного» закону від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» працівники органів безпеки, митниці та міліції Республіки Крим, працівники інших державних органів, які заміщують посади в зазначених органах на день прийняття до Російської Федерації Республіки Крим та створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів мають переважне право на вступ до служби в органи федеральної служби безпеки, органи митниці Російської Федерації та органи внутрішніх справ Російської Федерації, інші державні органі, утворені відповідно до законодавства Російської Федерації на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя, при наявності у них громадянства Російської Федерації, а також при умові складання ними екзамену на знання законодавства Російської Федерації та їх відповідності умовам, що пред`являються законодавством Російської Федерації до працівників вказаних органів.

Створення та діяльність органів іноземної держави, у тому числі правоохоронної системи, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України.

Водночас згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII із змінами і доповненнями, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України незалежно від її тривалості є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних пров. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20.02.2014.

Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією 71/205 від 19.12.2016 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

У подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН вчергове засудила нинішню тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Як зазначено вище, сам факт окупації засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі.

Також, відповідно до статті 64 Конвенції Про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенція) кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції.

Таким чином, з огляду на необхідність збереження органів влади окупованої держави та забезпечення ефективного судочинства, Російська Федерація, як окупаційна держава, не мала права проводити інтеграцію Автономної Республіки Крим та м. Севастополя в правову систему РФ, втручатися у здійснення правосуддя та створювати нові органи державної влади, у тому числі правоохоронні.

Проте, 20.05.2014 засновником - ФСБ Росії утворено та здійснено державну реєстрацію «Управления Федеральной Службы Безопасности Российской Федерации по Республике Крым и городу Севастополю» (далі по тексту - «УФСБ Росії по Республіці Крим та м. Севастополю») за адресою: 295034, Республіка Крим, м. Сімферополь, бульвар І. Франко, прим. 13А.

Встановлено, що наказом Голови Служби безпеки України (далі по тексту - Голова СБ України) від 29.12.2005 № 2416-ос ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято на військову службу до СБ України та присвоєно військове звання - лейтенант.

У період з 29.12.2005 по 25.04.2014 ОСОБА_6 обіймав посади осіб офіцерського складу в Головному управлінні Служби безпеки України в АР Крим, призначення на які проводилось наказами начальника зазначеного регіонального органу. Зокрема, з 30.09.2013 його призначено на посаду старшого оперуповноваженого по розшуку сектору відділу головного відділу Головного управління Служби безпеки України в АР Крим, що знаходилось за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, Київський район, бульвар І.Франка, буд. 13, яку він обіймав до 25.04.2014.

Наказом ГУ Служби безпеки України в АР Крим від 07.07.2006 № 146-ос ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийнято на військову службу до СБ України та присвоєно військове звання - прапорщик.

У період з 29.12.2005 по 25.04.2014 ОСОБА_7 обіймав посади осіб офіцерського складу в Головному управлінні Служби безпеки України в АР Крим, призначення на які проводилось наказами начальника зазначеного регіонального органу. Зокрема, з 30.09.2013 його призначено на посаду оперуповноваженого сектору відділу головного відділу Головного управління Служби безпеки України в АР Крим, що знаходилось за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, Київський район, бульвар І.Франка, буд. 13, яку він обіймав до 25.04.2014.

Наказом МО України від 10.09.2010 № 939 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийнято на військову службу та присвоєно військове звання - молодший лейтенант.

Наказом ГУ Служби безпеки України в АР Крим від 27.05.2011 № 459-ос ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийнято на військову службу до СБ України та присвоєно військове звання - молодший лейтенант.

У період з 27.05.2011 по 25.04.2014 ОСОБА_8 обіймав посади осіб офіцерського складу в Головному управлінні Служби безпеки України в АР Крим, призначення на які проводилось наказами начальника зазначеного регіонального органу. Зокрема, з 30.09.2013 його призначено на посаду оперуповноваженого сектору відділу головного відділу Головного управління Служби безпеки України в АР Крим, що знаходилось за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, Київський район, бульвар І.Франка, буд. 13, яку він обіймав до 25.04.2014.

Вступаючи на військову службу до складу Служби безпеки України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 урочисто присягнули на вірність Українському народові обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, а також присягнули ніколи не зрадити Українському народові.

У своїй діяльності як військовослужбовці Служби безпеки України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 зобов`язані керуватися Конституцією України, законом України «Про Службу безпеки України», вимогами чинного законодавства України та Статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст. ст. 17, 65 Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності, недоторканості покладається на Збройні Сили України. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 № 2229-ХІІ на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV до загальних обов`язків військовослужбовців віднесено необхідність виконання завдань оборони України, захисту її територіальної цілісності та недоторканості.

Враховуючи те, що між державами РФ та Україна починаючи з 19.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру і фактично із 20.02.2014 Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією територіями, відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», введеного в дію указом Президента України від 24.03.2014 № 339, видано розпорядження Голови Центрального управління Служби безпеки України від 24.03.2014 № 44, згідно із яким ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у строк до 25.04.2014 повинні були прибути для подальшого проходження військової служби до Центрального управління Служби безпеки України за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 33.

Однак, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , являючись громадянами України, військовослужбовцями Служби безпеки України та обіймаючи посади оперуповноважених Головного управління Служби безпеки України в АР Крим, у порушення військової присяги, вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про Службу безпеки України", ст. 11 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України", достовірно володіючи інформацією, що з 19.02.2014 почалася тимчасова окупація Російською Федерацією окремих територій України, у тому числі АР Крим та вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, достовірно розуміючи, що здійснено силове захоплення ГУ СБ України в АР Крим, а також інших органів державної влади АР Крим, умисно не виконали розпорядження керівництва Служби безпеки України щодо зміни дислокації з АР Крим на м. Київ для подальшого проходження військової служби та виконання своїх службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, а також обороноздатності, державній безпеці України, становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи військову присягу в частині вірності українському народові, захисту свободи і незалежності української держави, чесного виконання військового обов`язку, громадянин України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , будучи працівниками Головного управління Служби безпеки України в АР Крим, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту вступу на службу до формувань ворожої держави, неможливості застосування законодавства іноземної держави та бажаючи зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних правоохоронних органів Російської Федерації, у період з 20.02.2014 по 25.04.2014 прийняли рішення перейти на бік ворога та надали добровільну згоду до вступ до військової служби Федеральної служби безпеки Російської Федерації (далі - ФСБ РФ).

У подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, у період з 20.02.2014, але не пізніше 30.08.2016 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 зрадили військовій присязі та добровільно вступили на військову службу до ФСБ РФ, обійнявши посади співробітників «УФСБ Росії по Республіці Крим і м. Севастополю», що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, бульвар І.Франка, буд. 13а, виконуючи відповідні функції та завдання незаконно утвореного правоохоронного органу, сприяючи своїми діями становленню та укріпленню влади держави агресора на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Надалі, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обіймаючи посади співробітників "УФСБ Росії по Республіці Крим і місту Севастополю», діючи умисно за попередньою змовою між собою та невстановленою у ході досудового розслідування особою № 1, достеменно розуміючи, що тимчасово окупована територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Усвідомлюючи, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами чи особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Діючи умисно, в порушення ст. 30 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 (далі по тексту ? Конвенція від 04.11.1950), ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, від 16.12.1966, ст. 233 КПК України, ст.ст. 1, 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII (в редакції станом на 04.03.2015), ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під виглядом «Обстеження приміщень, будівель, споруд, ділянок місцевості та транспортних засобів» фактично здійснили слідчу дію - обшук іншого володіння особи, а саме: магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою між собою та невстановленою у ході досудового розслідування особою № 1, переслідуючи прямий умисел, спрямований на проникнення до іншого володіння особи (магазину), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу до приміщення, без дозволу володільця, за відсутності визначених законом підстав та з порушенням встановленого законом порядку, 30.08.2016 незаконно проникли до іншого володіння особи - магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходився у володінні та користуванні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , й незаконно провели обшук зазначеного приміщення.

Крім цього, на підставі положень ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про правонаступництво України» частиною національного законодавства України є Конвенція про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенція), яка ратифікована Українською РСР та набрала законної сили для неї 03.01.1955, якою визначені порушення законів та звичаїв війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 вказаної Конвенції вона застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації договірної сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Так, внаслідок окупації сухопутної території Автономної Республіки Крим (далі АР Крим) Російською Федерацією, починаючи з 2014 року на території АР Крим створено ряд незаконних організацій, зокрема, «УФСБ Російської Федерації по Республіці Крим та м. Севастополь», члени яких почали реалізовувати політику країни-окупанта щодо переслідування місцевого населення за політичними, релігійними, расовими, етнічними та іншими ознаками, у тому числі за підтримку територіальної цілісності України, невизнання незаконного референдуму про приєднання АР Крим до Російської Федерації.

Згідно положень ч. 1 ст. 4 Конвенції під її захистом перебувають особи, які в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Ст. 147 Конвенції встановлено серйозні порушення законів і звичаїв війни до яких, серед іншого, належить вчинення катувань та нелегального ув`язнення.

З метою залякування населення на території АР Крим, ведення антиукраїнської пропаганди, незаконно створені організації, на яких країною-окупантом покладено функції забезпечення безпеки Російської Федерації, під виглядом проведення оперативно-розшукової діяльності за фактом можливого незаконного зберігання ОСОБА_13 вогнепальної зброї, здійснили переслідування проукраїнськи налаштованого громадянина України ОСОБА_13 , застосувавши при цьому, у порушення ст. 64 Конвенції, законодавство окупаційної держави

Отримавши відомості щодо здійснення ОСОБА_13 торговельної діяльності з реалізації зброї у місті Євпаторії Автономної Республіки Крим, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обіймаючи посади співробітників "УФСБ Росії по Республіці Крим і місту Севастополю», діючи за попередньою змовою між собою та невстановленою у ході досудового розслідування особою № 1, у невстановленому місці та у невстановлений час, але не пізніше 30.08.2016, розробили злочинний план, який полягав у проведенні незаконного обшуку приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », подальшому незаконному позбавленні волі ОСОБА_13 з отриманням його зізнань у вчинені злочину, у тому числі із застосуванням катування, завданням тяжкого фізичного та психічного болю і страждання, тобто вчиненні серйозних порушень, передбачених ст. 147 Конвенції стосовно особи, яка перебуває під її захистом.

При цьому, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , являючись колишніми працівниками Служби безпеки України та обійнявши посади у так званому «УФСБ Російської Федерації по Республіці Крим та м. Севастополь», діяли з мотивів демонстрації своєї лояльності до країни-агресора та місцевої окупаційної влади на території АР Крим.

Діючи на виконання злочинного плану ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вранці 30.08.2016, встановити більш точний час у ході досудового розслідування не виявилось можливим, прибули до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_1 , та почали спостереження за місцем з метою виявлення потерпілого.

Цього ж дня, близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою між собою та невстановленою у ході досудового розслідування особою № 1, помітивши потерпілого, який відчинив вхідні двері магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », увійшли за ним до приміщення магазину, тим самим здійснивши незаконне проникнення до іншого володіння особи, та прикриваючись постановою начальника «УФСБ Росії по Республіці Крим та м. Севастополю» про надання дозволу на проведення оперативно-розшукового заходу «обстеження приміщень, будівель, споруд, ділянок місцевості та транспортних засобів» фактично провели слідчу дію - обшук магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Після закінчення обшуку 30.08.2016 приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та невстановленою у ході досудового розслідування особою № 1, примусово зв`язали руки ОСОБА_13 липкою стрічкою (скотчем) та поза волею потерпілого помістили його до мікроавтобуса «Volkswagen Transporter» сірого кольору, тим самим здійснивши незаконне позбавлення волі потерпілого.

У салоні автомобіля ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та невстановленою у ході досудового розслідування особою № 1, примусово зв`язали очі потерпілого липкою стрічкою (скотчем) та виїхали до м. Сімферополя. Дорогою, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись спільно із потерпілим у салоні мікроавтобусу «Volkswagen Transporter» та висловлюючи погрози, вимагали від нього «усе розповісти» та «зізнатись у зв`язках з Україною та співпраці зі спецслужбами».

З метою нелегального ув`язнення ОСОБА_13 перевезено та 30.08.2016 приблизно об 11 год. 30 хв. примусово доставлено до службового кабінету невстановленої напівпідвальної будівлі у м. Сімферополі, у якому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою між собою та невстановленою у ході досудового розслідування особою № 1, посадили потерпілого на стілець, зв`язавши руки потерпілого до спинки стільця і ноги - до ніжок стільця липкою стрічкою (скотчем) та примотавши дроти до великих пальців ніг.

З цього часу і до 04.00 год. 31.08.2016 ОСОБА_13 незаконно проти його волі утримувався ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою у ході досудового розслідування особою № 1, у невстановленій будівлі в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим, де, з метою отримання зізнань у вчиненні злочинів, до нього застосовувалось катування, яке спричинило тяжкий фізичний та душевний біль і страждання.

Так, за вказівкою невстановленої в ході досудового розслідування особи № 1, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, застосували катування електричним струмом за допомогою попереднього підготовленого ними пристрою, під`єднавши дроти з цього пристрою до пальців ніг ОСОБА_13 . Під час ураження електричним струмом невстановлена у ході досудового розслідування особа № 1 вимагала зізнатись у вчиненні злочинів та співпраці з українськими спецслужбами.

Крім цього, з метою залякування та заподіяння нестерпного фізичного болю невстановлена у ході досудового розслідування особа № 1, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , завдавала численні удари гумовим м`ячем по різних ділянках обличчя ОСОБА_13 .

У подальшому за вказівкою невстановленої у ході досудового розслідування особи № 1 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, повністю роздягнувши ОСОБА_13 та кинувши на підлогу, у положенні лежачи на животі, завели його руки та ноги назад і примотали липкою стрічкою (скотчем) до лопати. Після цього, пристосувавши до сідниць потерпілого два присоски, продовжили ураження електричним струмом, від чого він відчув нестерпний фізичний біль та страждання. Не витримавши знущань, ОСОБА_13 почав кричати, однак ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою у ході досудового розслідування особи №1, засунули йому до рота ганчірку, перев`язавши обличчя липкою стрічкою (скотчем), та продовжили катування.

Зазначене катування тривало у період з 12.00 год. 30.08.2016 по 03.00 год. 31.08.2016, супроводжувалось нецензурною лайкою та погрозами, у тому числі стосовно благополуччя членів родини потерпілого, які висловлювались невстановленою у ході досудового розслідування особою № 1 та ОСОБА_6 . Крім цього, з метою створення уявлення про перебування ОСОБА_13 на відпочинку у ресторані, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 примусили його вжити 1 склянку міцного алкогольного напою (горілки) та палити цигарки.

Внаслідок отриманого сильного фізичного болю та страждань, різкого погіршення самопочуття, діючи під примусом невстановленої у ході досудового розслідування особи № 1, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_13 погодився зізнатись у нібито зберіганні ним вибухової речовини та поставив, не читаючи, свої підписи у заздалегідь підготовлених ними документах.

Після цього, діючи за вказівкою невстановленої у ході досудового розслідування особи № 1, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 близько 04.00 год. 31.08.2016 відвезли ОСОБА_13 на автомобілі до м. Євпаторії Автономної Республіки Крим та викинули у старій частині міста.

27.09.2023 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України вжито заходи для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На виконання вимог ч. 8 ст. 135 КПК України, у зв`язку з наявністю достатніх даних вважати, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувають на тимчасово окупованій території АР Крим та території держави-агресора - Російській Федерації, з метою вручення повідомлення про підозру, здійснено їх виклик на 25.09.2023, 26.09.2023 та 27.09.2023 шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у 2021-2023 роках, та розміщення повісток про виклик на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та неможливістю в інший спосіб вручити повідомлення про підозру від 25.09.2023, на виконання приписів ч. 1 ст. 278, ч. 8 ст. 135 КПК України вказане повідомлення вручено шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» за № 189 (№ 7587 ) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а відтак згідно з вимогами ч. 1 ст. 42, абз. 2 ч. 8 ст. 135 КПК ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вважаються такими, що належним чином повідомлені про підозру за ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

На виконання вимог ч. 8 ст. 135 КПК України, у зв`язку з наявністю достатніх даних вважати, що підозрювані перебувають на тимчасово окупованій території АР Крим та території держави-агресора - Російській Федерації, з метою допиту їх в якості підозрюваних та проведенні інших слідчих (процесуальних) дій здійснено виклик ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 02.10.2023, 03.10.2023 та 04.10.2022 шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» від 27.09.2023 за № 194 (7592) та розміщення повісток про виклик на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Підозрювані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 викликались на 22.09.2023 (публікація в газеті «Урядовий кур`єр» від 13.09.2023 № 184(7582)), 25.09.2023, 26.09.2023 та 27.09.2023 (публікація в газеті «Урядовий кур`єр» від 20.09.2023 № 189 (7587)) та на 02.10.2023, 03.10.2023 та 04.10.2023 (публікація в газеті «Урядовий кур`єр» від 27.09.2023 № 194 (7592)).

Водночас, повістки про виклик на вказані дати опубліковано на офіційному веб?сайті Офісу Генерального прокурора.

Разом з тим, 02.10.2023, 03.10.2023 та 04.10.2023 підозрювані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до органу досудового розслідування та прокуратури не з`явились, поважних причин неприбуття не повідомили.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 переховуються від органів слідства, прокуратури та суду їх оголошено в розшук.

Згідно з оглядом сайту http://www.fsb.ru/fsb/regions.htm посади підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 припускають їх знаходження на тимчасово окупованій території АР Крим, оскільки вони обіймають посади співробітників "УФСБ Росії по Республіці Крим і місту Севастополю», робоча адреса: АДРЕСА_2 .

Крім цього, з матеріалів оперативних підрозділів, підготовлених на виконання доручень в порядку ст.ст. 36, 38, 40, 41 КПК України, вбачається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховуються на тимчасово окупованій території АР Крим та території держави-агресора - Російській Федерації.

Враховуючи, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, в якому підозрюються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховуються на тимчасово окупованій території АР Крим та території держави-агресора - Російській Федерації, є нерозривно пов`язаним та розслідується в одному кримінальному провадженні із злочинами, передбаченими ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 438 КК України, а виділення матеріалів може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду, щодо нього допускається здійснення спеціального досудового розслідування.

Підозра ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, обґрунтовується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:протоколами допитів потерпілого ОСОБА_13 від 08.02.2023 та 14.09.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 08.02.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 31.03.2023; висновком експерта № 031-51-2023/497 за результатами комплексної психолого-психіатричної експертизи;протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.05.2023 потерпілому ОСОБА_13 , який впізнав ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.05.2023 свідку ОСОБА_14 , яка впізнала ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; відповіддю на запит №11/2-4470 від 27.06.2023;протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_13 від 14.09.2023, який пояснив обставини його незаконного затримання та катуванн; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, умисно та безпідставно не з`являються на виклики слідчого, прокурора, переховуються від органів слідства та прокуратури, перебувають на тимчасово окупованій території України - Автономної Республіки Крим та території держави - агресора - Російській Федерації з метою ухилення від кримінальної відповідальності, на виконання завдань кримінального судочинства, орган досудового розслідування вважає, що для притягнення зазначених підозрюваних до кримінальної відповідальності, необхідно провести спеціальне досудове розслідування (in absentia) у відповідності до положень глави 24-1 КПК України.

На підставі зазначеного слідчий просить про задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.

Захисник підозрюваних в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов таких висновків.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000124 від 30.11.2022 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави, на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Встановлено, що у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», розміщено оголошення, щодо виклику підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 22.09.2023 публікація від 13.09.2023 № 184(7582), 25.09.2023, 26.09.2023 та 27.09.2023 публікація від 20.09.2023 № 189 (7587) та на 02.10.2023, 03.10.2023 та 04.10.2023 публікація від 27.09.2023 № 194 (7592).

Крім того, відповідно до вимог ст. 135 КПК України повістки про виклик на вказані дати опубліковано на офіційному веб?сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, 02.10.2023, 03.10.2023 та 04.10.2023 підозрювані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до органу досудового розслідування та прокуратури не з`явились, поважних причин неприбуття не повідомили.

Підозрювані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховуються на тимчасово окупованій території АР Крим та території держави-агресора - Російській Федерації.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в АР Крим та міста Севастополя від 31.08.2023 ОСОБА_5 підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 оголошено у розшук.

Таким чином, долучені до матеріалів клопотання матеріали кримінального провадження надають слідчому судді підстави вважати, що підозрювані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 умисно переховується від слідства та прокуратури на території України, яка є тимчасово окупованою військами Російської Федерації, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого їм злочину.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (частини 1 і 2 статті 1 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Виходячи з фактичних даних, що містяться у долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про достатність доказів обвинувачення для початку спеціального розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, рішення Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 32, Series А, № 182. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікаці ї її дій відповідно до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

На даний час місце перебування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підконтрольній території України не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України; те, що вони умисно ухиляються від явки на виклики слідчого, переховується від органів досудового розслідування та прокуратури, оголошені у державний розшук та перебувають на тимчасово окупованій території, з метою виконання завдань кримінального судочинства, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000124 від 30.11.2022 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Керуючись статями 297-1, 297-3, 297-4, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення у кримінальному провадженні № 0000124 від 30.11.2022 року спеціального досудового розслідування відносно підозрюваних у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, уродженця м. Потсдам, ФРН, останні відомі місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_4 ; РФ, АДРЕСА_5 ; РФ, АДРЕСА_6 .

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Сімферополь, останні відомі місця реєстрації: АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Молодіжне Сімферопольського району АР Крим, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_10 .

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя