Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6504/23
Провадження № 1-кп/644/398/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження №№0000031 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України,-

В С Т А Н О В И В:.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження терміну тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , без внесення застави, посилаючись на те, що строк тримання під вартою останнього спливає 01.12.2023 року, судовий розгляд не закінчений, ризики, вказані раніше в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу не зменшилися та не зникли..

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 просить обрати інший більш м`який запобіжний захід обвинуваченому, а саме домашній арешт, посилаючись на недоведеність ризиків, на які посилається прокурор.

Обвинувачений підтримав свого адвоката.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 09.08.2023 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави.. Цей запобіжний захід був продовжений судом строком до 01.12.2023 року.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема, викладеної в рішенні від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії» тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Такими ознаками є тяжкість та суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому злочинів, а також можливість незаконного впливу на неповнолітню потерпілу та свідків, які ще судом не допитані та переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Зазначені прокурором ризики були встановлені ухвалою слідчого судді при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 та на даний час не перестали існувати.

Так суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачене призначення покарання у виді позбавлення волі до 15 років, отже усвідомлюючи ризик бути засудженим до тривалого терміну ув`язнення, обвинувачений може переховуватися від суду.

Крім того, суд враховує, що неповнолітня потерпіла та свідки по кримінальному провадженню не допитані, отже обвинувачений може незаконно впливати на вищевказаних осіб з метою зміни їх показань на користь обвинуваченого.

Зважаючи на введення воєнного стану в України, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе перешкодити обвинуваченому повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

Вирішуючи питання щодо можливості продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу, суд крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи прокурора про те, що ризики, які мали місце на час обрання запобіжного заходу продовжують існувати є обґрунтованими, а тому заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню

Посилання захисника ніякими доказами не підтверджені і судом прийняті до уваги бути не можуть.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 27ч.2п.2,177, 178, 183, 193, 194, 196, 197,199, 206,314-317, 331 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Немиишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України задовольнити.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України - продовжити до 26 січня 2024 року включно.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України та не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції

.

Суддя: ОСОБА_1