ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1811/23 Справа № 185/764/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ( в режимі

відеоконференції),

засудженого ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про приведення у відповідність вироку суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про приведення у відповідність вироку суду.

Вказана ухвала обгрунтована тим, що до ухвалення вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 вересня 2021 року, засуджений ОСОБА_8 відбув покарання саме за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року у виді позбавлення волі строком 1 рік 7 місяців 22 дні з 3 років позбавлення волі, призначених даним вироком.

Суд першої інстанції вказав, що при призначенні остаточного покарання ОСОБА_8 , за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 вересня 2021 року, судом було приєднано саме невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким привести у відповідність вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 вересня 2021 року та врахувати відбутий строк за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року до основного строку покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що він має сукупність вироків від 24.07.2019, 30.10.2019 року та від 08.09.2021 року, за якими він відбуває покарання від 17 січня 2020 року.

Вважає, що необхідно привести у відповідність вказані вироки таким чином, щоб врахувати один рік сім місяців та двадцять два дні, відбуті ним в загальний строк відбування покарання та змінити саме дату закінчення строку його покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконанні вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2019 року ОСОБА_8 призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладеними на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року ОСОБА_8 призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня фактичного затримання. Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2019 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, виконувати окремо.

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 вересня 2021 року ОСОБА_8 призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано покарання, призначене вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року у виді 6 місяців позбавлення волі та вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2019 року у виді 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Початок строку відбування покарання рахувати після набрання вироком законної сили.

Вказані вироки набрали законної сили, відповідно, 23 серпня 2019 року, 30 листопада 2019 року, 09 жовтня 2021 року, що вбачається з відповідних відміток на вироках.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року, строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з дня фактичного затримання.

Відповідно до довідки начальника ІТТ № 4 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, згідно з вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року, був затриманий та поміщений до ІТТ №4 об 11 годині 30 хвилин 17 січня 2020 року.

Таким чином, з 17 січня 2020 року рахується початок строку відбування покарання засудженого ОСОБА_8 за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року.

З вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 вересня 2021 року вбачається, що під час призначення остаточного покарання ОСОБА_8 судом було застосовано положення ч. 1 ст. 71 КК України.

Згідно з положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що до ухвалення вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 вересня 2021 року, засуджений ОСОБА_8 відбув покарання саме за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року у виді позбавлення волі строком 1 рік 7 місяців 22 дні з 3 років позбавлення волі, призначених даним вироком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_8 , за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 вересня 2021 року, судом було приєднано саме невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року та було вірно визначено вид та розмір покарання.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про приведення у відповідність вироку суду залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про приведення у відповідність вироку суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4