справа № 361/4528/23
провадження № 1-кп/361/943/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000831 від 07 листопада 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину - 2008 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 16 жовтня 2019 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений 14 квітня 2022 року умовно-достроково на 7 місяців 11 днів,

- 01 березня 2023 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без поважних причин, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 11 жовтня 2022 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до місця розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалась у Броварському районі Київської області, та в період з 11 жовтня 2022 року до 04 січня 2023 року проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із виконанням військових обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам вчинення злочину. Про вчинене щиро розкаявся, просив суворо його не карати, дати можливість продовжити військову службу для того, щоб принести користь державі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи, які не досліджувалися в суді, в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом» у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Підстав відповідно до частини третьої статті 337 КПК України для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Надаючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зазначає, що останній щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, при цьому відсутні обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Суд, враховуючи викладене, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання у виді позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше був засуджений Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений 14 квітня 2022 року умовно-достроково на 7 місяців 11 днів, і протягом цього строку вчинив злочин, передбачений частиною 5 статті 407 КК України.

А тому суд вважає, що за необхідне призначати ОСОБА_4 покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України в період умовно-дострокового звільнення, тому покарання останньому не може призначатися з положеннями ст.75 КК України, оскільки остаточне покарання визначається за сукупністю вироків (ст.71 КК України) без звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні судом не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 березня 2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 146 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набуття вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 за цим вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 березня 2023 року з 04 січня по 01 березня 2023 року, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1