Справа № 166/220/24 Провадження №11-сс/802/66/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку),

власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференцзв`язку),

представника власників майна адвоката ОСОБА_9 (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги власника майна ОСОБА_10 , та представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 31 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №2 (смт.Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 , за погодженням з начальником Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, 27.01.2024 внесене до ЄРДР під №0000032, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 26.01.2024 о 21:20 год. в лісовому масиві, біля с.Гута Ковельського району Волинської області виявлено громадянина ОСОБА_7 , який незаконно зрізав 2 дерева породи сосна та в подальшому, і за допомогою трактора марки «Т-25», державний номерний знак НОМЕР_1 , незаконно перевозив деревину породи сосна в кількості 7 колод.

При виїзді слідчо-оперативної групи та проведення огляду місця події на ділянці в лісовому масиві та ґрунтовій дорозі, біля с.Гута Ковельського району Волинської області, було виявлено та вилучено два зрізи з пнів деревини породи сосна, діаметрами 57 та 60 см, трактор марки «Т-25» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився під керуванням ОСОБА_7 , з двома гужовими возами, на яких знаходиться деревина породи сосна в кількості 7 колод, три мобільні телефони - марки «Nokia», чорного кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , марки «Infinix Smart 6», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , марки «Samsung Galaxy J1» ІМЕІ1: НОМЕР_6 ІМЕІ2: НОМЕР_7 .

В ході огляду місця події проведено заміри вищевказаних колод деревини породи сосна, за результатами яких встановлено: колода №1 - довжина 4,05 м, діаметр 39 см; колода №2 - довжина 3,57 м, діаметр 28 см; колода №3 - довжина 4,12 м, діаметр 35 см; колода №4 - довжина 4,17 м, діаметр 31 см; колода №5 - довжина 4,04 м, діаметр 35 см;

- колода №6 - довжина 4,05 м, діаметр 45 см; колода №7 - довжина 4,19 м, діаметр 40 см.

У подальшому вказані речі постановою слідчого від 27.01.2024, визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню, оскільки, вони являються знаряддям та предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і мають значення речового доказу.

Слідчий в клопотанні зазначив, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене майно є об`єктом і предметом кримінального правопорушення та визнанні в даному провадженні речовими доказами, мають важливе значення для розслідування кримінального провадження, а також з`ясування всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки трактор марки «Т-25», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також мобільні телефони являються знаряддями вчинення кримінального правопорушення і, зокрема в мобільних телефонах може міститись інформація про спілкування осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також фото/відео самих предметів, маршрути руху, місця реалізації та інші відомості, а колоди деревини, в свою чергу, являються самим предметом вчинення кримінального правопорушення, а отже є об`єктами, необхідними для з`ясування фактів та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Посилаючись на вищевикладене, слідчий просить накласти арешт на таке майно шляхом позбавлення права на його володіння, користування та розпорядження.

Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 31.01.2024 клопотання слідчого задоволено та накладено арешт шляхом позбавлення права на його володіння, користування та розпорядження на: два зрізи з пнів деревини породи сосна, діаметрами 57 та 60 см, трактор марки «Т-25», державний номерний знак НОМЕР_1 , належний громадянину ОСОБА_10 , два гужові вози, деревину породи сосна в кількості 7 колод (колода №1 - довжина 4,05 м, діаметр 39 см; колода №2 - довжина 3,57 м, діаметр 28 см; колода №3 - довжина 4,12 м, діаметр 35 см; колода №4 - довжина 4,17 м, діаметр 31 см; колода №5 - довжина 4,04 м, діаметр 35 см; колода №6 - довжина 4,05 м, діаметр 45 см; колода №7 - довжина 4,19 м, діаметр 40 см.), три мобільні телефони - марки «Nokia», чорного кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , номер НОМЕР_8 , марки «Infinix Smart 6», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , номер НОМЕР_9 , марки «Samsung Galaxy J1» ІМЕІ1: НОМЕР_6 ІМЕІ2: НОМЕР_7 , номер НОМЕР_10 .

Слідчий суддя місцевого суду накладаючи арешт на вищевказане майно у своєму судовому рішенні зазначив, що слідчим доведено наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, запобігання його приховування, знищення, пошкодження, втрати, відчуження, оскільки воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Не погодившись із таким судовим рішенням власник майна ОСОБА_10 , та представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, оскільки вважають його незаконним та необґрунтованим.

Власник майна ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі зазначає про те, що орган досудового розслідування у поданому клопотанні не навів достатніх підстав для накладення арешту на майно та не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він посилався у своєму клопотанні. Слідчим у клопотанні також не доведено таку мету арешту майна, як позбавлення права на його володіння, користування та розпорядження. Жодних аргументів, які виправдовують такий характер втручання у приватні власність особи, як накладення арешту слідчим не наведено. Вважає, що слідчий органу досудового розслідування та слідчий суддя в порушення ст.ст.171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту для його власника. Посилаючись на це, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі зазначає, що слідчий суддя наклав арешт на майно, про накладення арешту на яке не просив слідчий органу досудового розслідування у поданому клопотанні, а саме деревину. Окрім того, слідчий суддя незважаючи на те, що слідчий ОСОБА_11 не зміг надати постанови про доручення йому на здійснення досудового розслідування, та постанови про створення групи прокурорів, якою старшим групи визначено прокурора ОСОБА_12 , дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про накладення арешту на майно. При цьому, слідчий суддя дійшов висновку, що для підтвердження повноважень цих осіб достатньо витягу з ЄРДР, що на його думку є неправильним. Також зазначає про те, що слідчий у поданому клопотанні не навів достатніх підстав для накладення арешту на майно та не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він посилався у своєму клопотанні. Слідчий суддя в порушення ст.ст.171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту для його власника. Окрім того, слідчим суддею при дослідженні доказів не взято до уваги той факт, що вилучення трьох мобільних телефонів відбулось 26.01.2024, ніби то під час огляду місця події, в той час як власник майна ОСОБА_7 заявляв про його незаконне затримання і обшук, які проводились без складення відповідних процесуальних документів. Посилаючись на викладене, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, власників майна та представника власника майна, які підтримали апеляції у повному обсязі та просили задовольнити, прокурора, який скарги заперечив посилаючись на їх безпідставність та просив залишити без задоволення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст.98 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. При цьому, доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, і зокрема щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Колегія суддів апеляційного суду проаналізувавши матеріали клопотання наряду з апеляційними доводами вважає, що за наслідками розгляду поданого слідчим клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про його задоволення з огляду на таке.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ ВП №2 (смт.Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, 27.01.2024 внесеному до ЄРДР під №0000032, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Відповідно до матеріалів провадження, 26.01.2024 о 21:20 год. в лісовому масиві, біля с.Гута Ковельського району Волинської області виявлено громадянина ОСОБА_7 , який за допомогою трактора марки «Т-25», державний номерний знак НОМЕР_1 , незаконно перевозив деревину породи сосна в кількості 7 колод.

В ході проведення огляду місця події на ділянці в лісовому масиві та ґрунтовій дорозі біля с.Гута Ковельського району Волинської області, було виявлено та вилучено два зрізи з пнів деревини породи сосна, діаметрами 57 та 60 см, трактор марки «Т-25» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився під керуванням ОСОБА_13 , з двома гужовими возами, на яких знаходиться деревина породи сосна в кількості 7 колод (після замірів: колода №1 - довжина 4,05 м, діаметр 39 см; колода №2 - довжина 3,57 м, діаметр 28 см; колода №3 - довжина 4,12 м, діаметр 35 см; колода №4 - довжина 4,17 м, діаметр 31 см; колода №5 - довжина 4,04 м, діаметр 35 см; - колода №6 - довжина 4,05 м, діаметр 45 см; колода №7 - довжина 4,19 м, діаметр 40 см.), три мобільні телефони - марки «Nokia», чорного кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , марки «Infinix Smart 6», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , марки «Samsung Galaxy J1» ІМЕІ1: НОМЕР_6 ІМЕІ2: НОМЕР_7 .

Постановою слідчого СВ ВП №2 (сел.Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 вищевказане майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні №0000032.

Доводячи підставність поданого клопотання слідчий вказує про те, що таке майно має силу речових доказів у вищевказаному кримінальному провадженні під №0000032, а тому накладення арешту на нього забезпечить можливість його збереження та встановлення істини в даному кримінальному провадженні. Таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали кримінального провадження у їх сукупності апеляційний суд вважає, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт у поданому до місцевого суду клопотанні, дійсно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України розслідування щодо якого проводиться у вказаному кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України на даному етапі досудового розслідування підлягає арешту - з метою збереження речових доказів.

На переконання колегії суддів апеляційного суду такі висновки підтверджуються дослідженими судом доказами, що наявні в кримінальному провадженні.

Оскаржувана ухвала слідчого судді прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є цілком законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування, як про це просять апелянти у поданих апеляційних скаргах, відсутні.

При цьому, апеляційні доводи апелянтів щодо необґрунтованості поданого слідчим клопотання про арешт майна є безпідставними, оскільки колегія суддів вважає, що воно повністю відповідає положенням ст.171 КПК України у тому числі в ньому зазначено мету арешту збереження речових доказів.

Також цілком безпідставними і такими, що не ґрунтуються на нормах чинного КПК України, є доводи апелянтів про те, що слідчий ОСОБА_11 не був уповноважений на здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відомості до ЄРДР були внесені цим слідчим, який відповідно до ст.ст.38, 40 КПК України здійснював свої повноваження.

Окрім того, апеляційні доводи про те, що слідчим суддею накладено арешт на майно на яке не просив слідчий у поданому клопотанні, є неспроможними та не відповідають дійсності, оскільки слідчий суддя за межі поданого клопотання не вийшов та наклав арешт саме на те майно, яке фактично зазначено у клопотанні.

Також матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних і не було таких представлено суду про те, що під час огляду місця події було проведено незаконне затримання ОСОБА_7 і обшук, як про це зазначає його представник в апеляційній скарзі.

Таким чином, вищенаведені та усі інші апеляційні доводи, які викладені в обох апеляційних скаргах та наведені в ході апеляційного розгляду щодо незаконності оскаржуваного судового рішення не заслуговують на увагу суду, оскільки на думку апеляційного суду фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційних скаргах.

Таким чином, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 376, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги власника майна ОСОБА_10 , та представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 31 січня 2024року в даному провадженні, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді