ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

власника майна- ОСОБА_6

представника власника майна- ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна-адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 08 листопада 2023 року у кримінальному провадженні № 0000250 від 05.04.2023,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 та наклав арешт на майно вилучене 26.10.2023, в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено 2 мобільних телефони марки Meizu в корпусі сірого кольору у вимкненому стані, та мобільний телефон марки Iphone без ідентифікуючих ознак в корпусі темно синього кольору в силіконовому чохлі темно синього кольору з колом та продовгуватою лінією білого кольору у вимкненому стані.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі представник власника майна-адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та зобов`язати прокурора та слідчих повернути тимчасово вилучене майно: мобільнй телефон марки Meizu в корпусі сірого кольору та мобільний телефон марки Iphone в корпусі темно синього кольору.

Прокурор ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в засідання не з`явився, попередньо надіславши клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 , власника майна ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 05.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області №2 від 18.01.2018 їй видано свідоцтво №1983 та внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру адвокатів України.

05.05.2023 р. ОСОБА_6 під час надання юридичних консультацій офіцеру запасу ЗСУ ОСОБА_10 в приміщенні офісу № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , дізналася від клієнта, що він є військовозобов`язаним, який проходить ВЛК та бажає виїхати за межі України. При цьому, ОСОБА_6 , як юрист і адвокат знала про перешкоди щодо виїзду за межі України громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років.

За таких обставин у ОСОБА_6 виник злочинний умисел за грошову винагороду посприяти ОСОБА_11 в незаконному переправленню через державний кордон у супроводі дружини, шляхом одержання фіктивних документів про встановлення їй групи інвалідності без проходження медико-соціальної експертизи.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 запропонувала ОСОБА_10 усунути перешкоди щодо незаконного переправлення через державний кордон шляхом надання їй грошових коштів у сумі 5500 доларів США та організації видачі фіктивних документів про встановлення групи інвалідності його дружині ОСОБА_12 , що є законною підставою для виїзду за кордон України у супроводі дружини.

Після цього, 05.06.2023 ОСОБА_6 , реалізуючи злочинний замисел, в приміщенні офісу за вказаною адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів, отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 5500 доларів США за усунення перешкод щодо незаконного переправленя через держаний кордон шляхом організації видачі службовими особами спеціалізованого неврологічного МСЕК Комунального підприємства «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи» Полтавської обласної ради» фіктивних документів про встановлення групи інвалідності ОСОБА_12 без проходження медико-соціальної експертизи.

При цьому, ОСОБА_6 роз`яснила подружжю протиправний механізм проходження експертизи та отримання групи інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням, а також тривалість процедури оформлення документів більше 3 місяців. Для цього ОСОБА_12 необхідно лише отримати у сімейного лікаря направлення до невропатолога та переслати їй.

Під час чергової зустрічі з ОСОБА_12 , яка відбулася 18.09.2023 р. в приміщенні вказаного офісу, ОСОБА_6 на мобільному телефоні показала фото з її майбутнім діагнозом «загальне захворювання», а також вказала про необхідність вивчити назву діагнозу на випадок, якщо її викличуть для проходження експертизи.

Таким чином, з 21.09.2023 р. по 17.10.2023 р. ОСОБА_6 за участі невстановленої слідством особи організувала оформлення фіктивних документів щодо нібито проходження ОСОБА_12 медико-соціальної експертизи та встановлення 2-ої групи інвалідності.

Зокрема, 18.10.2023 р. ОСОБА_12 зателефонували зі спеціалізованого неврологічного МСЕК Комунального підприємства «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи» Полтавської обласної ради» та повідомили про готовність документів щодо встановлення вказаної групи інвалідності.

19.10.2023 р. в приміщенні спеціалізованого неврологічного МСЕК КП «ПОЦМСЕ» за адресою: м. Полтава, вул. Дмитра Дмитрієва, 7, ОСОБА_12 отримала фіктивну довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №111775 від 17.10.2023 р. про надання їй 2-ї групи інвалідності та індивідуальну програму реабілітації інваліда №1930 від 17.10.2023 р., які потім видала працівникам поліції.

Того ж дня, під час зустрічі ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_12 про виконання своїх зобов`язань в повному обсязі щодо усунення перешкод в незаконному переправленні через державний кордон шляхом отримання документів про інвалідність та можливість чоловіка виїхати за кордон у супроводі дружини.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме незаконне переправлення осіб через державний кордон України діями у вигляді усунення перешкод, вчиненими з корисливих мотивів.

26 жовтня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

26.10.2023 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 26.10.2023 проведено санкціонований обшук за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено 2 мобільних телефони марки Meizu в корпусі сірого кольору у вимкненому стані, та мобільний телефон марки Iphone без ідентифікуючих ознак в корпусі темно синього кольору в силіконовому чохлі темно синього кольору з колом та продовгуватою лінією білого кольору у вимкненому стані.

Постановою слідчого від 28.10.2023 вказане майно визнано речовими доказами.

27.10.2023 слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Октябського районного суду м.Полтави з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000250 від 05.04.2023, мотивуючи вказане клопотання необхідністю встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні та збереження речових доказів.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого вказав, що вказане майно, може бути використане як доказ у кримінальному провадження, а тому на даному етапі досудового розслідування є необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Під час апеляційного перегляду було встановлено наявність мети арешту забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, не підтвердуються матеріалами справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 409 та ст.422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна-адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2023 року без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4