Справа № 729/146/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/749/23
Категорія - ч. 3 ст. 187 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000226 від 19 червня 2020 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2023 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Київська студія права», одруженого, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , з базовою освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз 22 грудня 2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який ухвалою апеляційного суду Харківської області був змінений, а строк покарання зменшений до 8 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України до десяти років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з дня його фактичного затримання, з 24 вересня 2020 року.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_11 24 095 грн. 25 коп. матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави 11 604 грн. 95 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 19 червня 2020 року, близько 16 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій прибули в с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області, де ОСОБА_6 з дозволу ОСОБА_12 зайшов до приміщення літньої кухні, розташованої у її господарстві за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізуючи злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, здійснив на неї напад, заподіявши множинні удари руками, ногами у тому числі керамічною чашкою, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани голови, закритого перелому кісток обличчя - багато уламкового перелому голівок обох виростків, правої гілки нижньої щелепи, лівого та правого кутів зі зміщенням, перелому лівого виличного комплексу зі зміщенням, множинні синці голови, верхніх кінцівок, що відносяться до середнього ступеня тяжкості.

У подальшому шляхом пошкодження внутрішнього замка вхідних дверей приміщення будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , ОСОБА_13 спільно у особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, проникли до житло потерпілої ОСОБА_12 та заволоділи грошовими коштами в сумі 10 000 гривень і мобільним телефоном марки Нокія 1280 вартістю 213,33 грн., чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 10 213,33 грн.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_10 , відповідно до п. 5 ч. 2 ст.396 КПК України просить прослухати аудіозаписи допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , за результатами апеляційного розгляду вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, як незаконний та необґрунтований, позовні вимоги відхилити, а кримінальне провадження закрити за недоведеністю його вини поза розумним сумнівом (ч. 2 ст. 17 КПК), не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Аргументує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що затримання ОСОБА_6 відбулося з порушенням вимог ст.ст. 208, 209, 104 КПК України. Так, відповідно до рапорту оперуповноваженого Бобровицького ВП ОСОБА_6 був затриманий ним на залізничному вокзалі в м. Бобровиця та о 20 год. 30 хв. доставлено до Бобровицького ВП. На підставі вказаного рапорту був складений прокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в якому місце затримання вказане залізничний вокзал в м. Бобровиця.

Однак, вказане не відповідає дійсності, адже фактично ОСОБА_6 був затриманий о 10 год. 30хв.-11.00 год. за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_1 , про що ним було зазначено в протоколі затримання. Даний факт підтверджений відеозаписом до протоколу обшуку, з якого чітко видно, що ОСОБА_6 вже перебуває в кайданках. Порушення правил та умов затримання є істотним порушенням прав та свобод людини.

У даному кримінальному провадженні суд виступив не контролером дотримання законності в діяльності правоохоронних органів в період досудового розслідування, а навпаки, вживав заходи, щоб нівелювати ці порушення, або не помітити їх. Те, що мало бути оцінено на користь ОСОБА_6 , судом відхилено, а те, що було отримано стороною обвинувачення з порушенням закону, в більшості своїй оцінено судом, як законне та правдиве. Навіть визнання незаконними певних дій з порушенням прав ОСОБА_6 на захист не потягло для правоохоронців жодних негативних наслідків, як і не потягло настання позитивних наслідків для його підзахисного.

Встановлений ст. 94 КПК порядок зобов`язує і суд, і слідчого, і прокурора, оцінювати кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та дозволяє вважати джерело доказів доказом лише за умови його законного отримання (статті 84, 86, 87 КПК). Лише за таких умов можливо вважати, що в зміст підозри та обвинувачення внесені фактичні дані, а не спотворені чи вигадані.

Ні слідчий, ні прокурор, ні суд оцінки кожного доказу не робили, відповідних підтверджень у вигляді процесуальних документів з цього приводу не надавали (ч.ч. 1, 3 ст. 110 КПК). За таких умов, вважати, що при оцінці доказів, якого взагалі не було, був дотриманий передбачений законом порядок, неможливо.

У даному випадку висування та відпрацювання версій не було, презумпція невинуватості в змісті процесуальних документів порушена з першого дня розслідування, кожен доказ слідчим та прокурором не оцінювалися, тому порядок збору та перевірки доказів (як і їх оцінки) також не дотриманий обвинувачення ґрунтується на домислах, а не на доказах, і як наслідок, зміст обвинувачення не відповідає ані дійсності, ані доказам.

Постановляючи оскаржуваний вирок, суд не виконав вимоги ст. 94 КПК і замість оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності замінив дотримання цієї вимоги закону загальними фразами. Як наслідок недотримання вищезазначених вимог суд у вироку посилається на докази, які отримані з порушенням чинного законодавства, атому не тільки є недопустимими, а по суті, в розумінні ч. 1 ст. 84 КПК, не є доказами.

Так, прямі свідки злочину відсутні, потерпіла ОСОБА_20 в суді свідчень не надала, а допитані в суді свідки фактично вказали на те, що ОСОБА_6 ніякого злочину не вчиняв. Як обвинувачений, так і свідок ОСОБА_21 вказують, що з ними в с. Нова Басань приїхав наглядно знайомий чоловік, який сам на деякий час і виходив з машини, а потім у вказаному населеному пункті залишився, а ОСОБА_22 та ОСОБА_23 повернулись до Києва. Звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні просив суд щоб йому забезпечили охорону саме від працівників поліції, що говорить тільки про одне, що під час досудового розслідування на свідка з боку працівників поліції здійснювався тиск, але цим доводам свідка, суд першої інстанції не надав жодної оцінки.

Посилання суду на показання працівника поліції ОСОБА_15 вважає неналежним, оскільки в судовому засіданні він не обґрунтував та не розповів яким же саме чином він встановив, що ОСОБА_6 причетний до вказаного злочину і не вказав анкетні дані інших двох чоловіків та жінки, які причетні до злочину, його показання не підтверджують ніяких обставин вчинення злочину, при тому, що він являється зацікавленою особою.

Захисник не розуміє, що саме підтверджують показання слідчого ОСОБА_17 , які обставини вчинення злочину, в той час, як обшук, на який він посилається, вироком суду визнаний неналежним доказом. За таких обставин покази свідка, на думку захисника також є неналежним доказом.

У вироку суд посилається на показання свідка ОСОБА_16 , який начебто з впевненістю заявив, що саме обвинувачений в день, коли стався розбійний напад, розмовляв з потерпілою. Однак, такі висновки суду не відповідають дійсності, оскільки довго дивлячись на обвинуваченого свідок так і не зміг ствердно сказати, що саме його він раніше бачив біля домоволодіння потерпілої. Коли на пропозицію захисника обвинувачений вдягнув кепку та маску, то свідок його не впізнав. Такі показання свідка суперечать тим показанням, які виклав суд у вироку.

Посилаючись на показання свідка ОСОБА_24 під час проведення слідчого експерименту, суд не взяв до уваги показання даного свідка в судовому засіданні, коли він вказував, що ОСОБА_6 до даного злочину не причетний, вказував, що на нього здійснювався тиск працівниками поліції і просив щоб його забезпечили охороною саме від працівників поліції, формально зазначивши про те, що критично відноситься до показань свідка.

Задовольнивши цивільний позов потерпілого, суд не послався на жоден доказ, яким він при цьому керувався. Окрім того, ч. 4 ст. 128 КПК України встановлено, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

З урахуванням практики Верховного Суду, коли для стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була більш вірогідною за версію захисту, вважає, що є всі підстави для скасування вироку та закриття кримінального провадження.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 просять в повному обсязі задовольнити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 та додатково звертають увагу, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, чого судом першої інстанції виконано не було.

Так, стороною захисту були надані протоколи опитування адвокатом особи за її згодою, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_24 та потерпілої ОСОБА_12 , які на пред`явленому фотознімку не впізнали ОСОБА_6 як особу, яка перебувала біля домогосподарства потерпілої та здійснила не неї напад свідок ОСОБА_24 взагалі вказував, що в той день обвинувачений перебував в полі його зору та ніякого розбійного нападу не вчиняв. Вказані докази прямо вказують на невинуватість ОСОБА_6 , однак суд не надав їм жодної правової оцінки у своєму вироку та не навів мотивів їх неврахування, хоча вони приєднані до матеріалів та були досліджені в судовому засіданні.

За такої значної слідової інформації, що була залишена на місці скоєння даного злочину, а саме слідів крові, відбитків пальців рук, слідів ДНК, почерку, одягу нападника, предметів вчинення злочину, викраденої речі і при дійсності тяжкості вчиненого злочину, у сторони захисту не виникає сумнівів того, що сліди ДНК були відібрані з поверхонь речей, які були вилучені під час огляду місця події, що підтверджується і тим, що у обвинуваченого відбирались зразки почерку та ДНК, слідство пішло по шляху доказів, яким користувались слідчі ще у двадцятому столітті, а саме порівняння зразків крові, в якій висновок експерта вказує лише на спів падіння групи крові з відповідними підгрупами, не вказуючи на конкретну особу, яка вчинила злочин, а також відбитки пальців рук, з приводу походження яких у сторони захисту виникає ряд сумнівів.

Згідно протоколу огляду місця події 19 червня 2020 року було вилучено 13 слідів пальців рук (13 стрічок), однак, на фототаблиці, містяться 14 слідів, тому, захисник приходить до висновку, що один слід навмисно не вилучався під час огляду місця події Крім цього, провівши детальний огляд домоволодіння, з незрозумілих причини тимчасово виконуючий обов`язки начальника СВ Бобровицького ВП особисто в супроводі лише експерта, повертається до домоволодіння потерпілої та проводить додатковий огляд під час якої вилучає виключно сліди папілярних узорів пальців рук, при цьому, фототаблиця до огляду не складається.

Стороні захисту незрозумілі такі дії слідства та наштовхують на сумніви щодо об`єктивного та законного вилучення слідів пальців рук під час огляду місця події 19 та 20 червня 2020 року та подальшої організації проведення дактилоскопічних та трасологічних експертиз.

Експертною установою не було надано відповіді на адвокатський запит про те, чи направлялись постанови про призначення молекулярно-генетичної та (або) судової почеркознавчої експертизи, якщо надсилались, то коли висновки були скеровані органу досудового розслідування та про надання копії цих висновків.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_6 раніше неодноразово був засуджений, не виникає сумнівів у тому, що працівники поліції мають в розпорядженні дактилокарта останнього і такі обставини, як невідповідність протоколу від 19 червня 2020 року фототаблиці, а тим більше «Різко виникну ваша» необхідність в повторному огляді на наступний день після вчинення злочину, відсутність експертизи ДНК та почеркознавчої експертизи в матеріалах кримінального провадження, які можуть точно вказати на винного, дає стороні захисту об`єктивні сумніви вважати, що отримані зразки папілярних узорів пальців рук ОСОБА_6 не були вилучені на місці вчинення злочину, а були штучно долучені в кримінальне провадження за рахунок наявних дактилокарта раніше їх раніше судимого підзахисного.

Наголошують на тому, що клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_24 за допомогою засобів відеозв`язку неодноразово відхилялось судом, в той час як аналогічне клопотання прокурора було задоволено. Під час допиту свідок спростував причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, який по прибуттю в село Нова Басань постійно перебував в його полі зору. Крім того, вказав, що показання на досудовому слідстві він надавав під тиском працівників поліції і навіть під час судового розгляду на нього чиниться тиск, просив застосувати до нього заходи безпеки свідка, однак, вказані заяви судом були проігноровані.

У вироку, звертаючи увагу на показання свідка ОСОБА_24 , суд першої інстанції не бере їх до уваги та критично ставиться до них, обґрунтовуючи це тим, що вина ОСОБА_6 обґрунтовано підтверджується іншими доказами, при цьому не наводить жодного доказу який би спростовував покази, які надав свідок ОСОБА_24 .

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_25 не погодилась з доводами апеляційної скарги захисника, подала заперечення, в яких навела доводи на спростування вимог сторони захисту, вирок суду вважала обґрунтованим, а доводи надані стороною обвинувачення належними та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Потерпілий ОСОБА_11 також висловив заперечення проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , вважав, що ОСОБА_6 повинен понести повну відповідальність за протиправні дії, які він скоїв по відношенню до його матері ОСОБА_12 , яка в результаті цих дій та отриманих тілесних ушкоджень померла.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисників, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, оскільки доказів на доведення причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, не здобуто та можливості отримання таких доказів вичерпані, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту, вказуючи, що винуватість обвинуваченого є доведеною належними та допустимими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, повторно допитавши свідка ОСОБА_24 , в присутності його захисника, дослідивши висновки наданих експертиз, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі та, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, а також досліджено ті докази, які були здобуті з порушенням вимог процесуального законодавства, надано їм належну оцінку та визнано недопустимими. Як сторона обвинувачення, так і сторона захисту були забезпечені рівними правами для реалізації своїх прав у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_6 , за попередньою змовою з особою матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_12 з метою заволодіння її майном.

Критикуючи висновки суду з посиланням на те, що судом кожен окремий доказ, який визнаний належним, не підтверджений процесуальними документами, стороною захисту не надано доказів на підтвердження своїх висловлювань, як і не надано процесуальних документів на їх підтвердження.

Така позиція захисту є невірним тлумаченням кримінального процесуального закону, адже суд оцінює докази з точки зору їх належності, допустимості та взаємозв`язку. Так, показання свідка в судовому засіданні не можуть бути підтверджені процесуальним документом, в той час, як оцінка таких показань надається в їх сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, та відповідно до їх сукупності надається оцінка отриманим показанням. Відомості, отримані під час огляду місця події, обшуку, тощо оцінюються перш за все з точки зору їх процесуальної спроможності, і лише після цього в сукупності з іншими доказами. Але все це вивчають у вищих юридичних закладах і захисник, як кваліфікований юрист мав би про це знати, колегія суддів не має пояснювати стороні захисту норми процесуального та спеціального права.

Більш того, відповідно до положень кримінального процесуального закону слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст.40 КПК).

Отже, слідчий визначає обсяг процесуальних, слідчих та оперативно-розшукових дій, які мають бути виконані в рамках проведення досудового розслідування. Після скерування обвинувального акту, затвердженого процесуальним прокурором, до суду, саме до повноважень прокурора належить надавати суду докази, які сторона обвинувачення вважає такими, що доводять винуватість обвинуваченого. Лише суд оцінює надані докази, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та приймає остаточне рішення про винуватість чи не доведення винуватості особи.

Указівка сторони захисту про не проведення слідчим ряду експертних досліджень, які на думку захисників були важливими, є лише думкою сторони захисту, яку вони мали право висловлювати, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду у вигляді клопотань про необхідність проведення тих чи інших дій. Такі дії з боку сторони захисту свого підтвердження не знайшли,отже захисники погодилися з тим обсягом дій, які проводились в рамках досудового розслідування.

Сторона обвинувачення в свою чергу надала всі докази, які на її думку були необхідними для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_6 вказував, що влітку 2020 року у дообідній час в м. Києві на Троєщині біля магазину «Сільпо», що неподалік будинку у якому проживає, зустрівся із знайомим ОСОБА_26 , якого знав через те, що користувався його послугами, коли вони пили каву до них підійшов чоловік, якого він теж знає наглядно, та попросив ОСОБА_23 відвезти його у село, на що останній погодився. Він також вирішив проїхати з ними за компанію. Коли прибули у село, назву якого він не пам`ятає, яке знаходиться за м. Київ, цей чоловік показав дорогу та вийшов з автомобіля неподалік кладовища та кудись пішов. Він з Єсартією залишилися чекати в автомобілі. Повернувся цей чоловік через 10-15 хв. Після цього, вони підвезли того чоловіка до магазину у цьому ж селі, де він і залишився, а він разом з Єсартією повернулися в м. Київ. Наголосив на тому, що у господарстві, в якому було скоєно злочин, ніколи не був.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_6 повністю спростовані зібраними доказами у кримінальному провадженні.

О 16 год. 22 хв. 19 червня 2020 року надійшло повідомлення про те, що по АДРЕСА_2 , невідомий чоловік в захисній масці побив та пограбував ОСОБА_12 , що саме він забрав на той час було невідомо, але в жінки розбита голова, вибита щелепа, побиті руки. Потерпіла описала чоловіка: вдягнений в чорний одяг, схожий на спеціальний одяг охоронця, зріст 175 см, міцної тілобудови, чорне волосся. Потерпіла каретою екстреної медичної допомоги була доправлена до Бобровицької ЦРЛ.

Під час огляду місця події 19 червня 2020 року на території домогосподарства АДРЕСА_2 , яке належало ОСОБА_12 , було виявлено та вилучено фрагменти тканини з плямами речовини темно-бурого кольору, які схожі на кров; жіночий халат з плямами речовини темно-бурого кольору схожих на кров; канцелярську папку типу скорозшивачі з ручкою та листками формату А-4, на одному з яких були написи від руки; сліди речовини темно-бурого кольору на марлевому тампоні; скляну банку ємкістю 3 л; пластикові стяжки чорного кольору з плямами речовини темно-бурого кольору схожих на кров; фрагменти фарфорової чашки; жіночу хустку з плямами речовини темно-бурого кольору які схожі на кров; відбитками слідів папілярних візерунків; пошкоджений навісний замок.

Під час додаткового огляду місця події за вищевказаною адресою, були виявлені та вилучені сліди папілярних узорів, як в приміщенні будинку, так і в приміщенні літньої кухні.

Відповідно до висновку дактилоскопічної експертизи №1328 від 26.11.2020 слід долоні руки розміром 38х101мм, зафіксований на таблиці до протоколу огляду місця події від 19 червня 2020 року та вилучений з поверхні вхідних дверей кімнати АДРЕСА_3 , залишений долонею лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 .

Даний слід долоні руки був виявлений та вилучений з поверхні дверей кімнати № НОМЕР_1 будинку, яка розташована за верандою та приміщенням кухні, тобто для того, щоб його там залишити обвинувачений повинен був подолати відстань від вхідних дверей, прямуючи фактично через дві нежитлові кімнати (веранду та кухню).

Слід пальця руки розмірами 19х45 мм, зафіксований на таблиці до протоколу огляду місця події від 20 червня 2020 року та вилучений з поверхні дверей літньої кухні домогосподарства потерпілої, залишений великим пальцем лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 .

Слід долоні руки розміром 38х84, зафіксований на таблиці до протоколу огляду місця події від 20 червня 2020 року та вилучений з поверхні дверей літньої кухні домогосподарства потерпілої, залишений долонею лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 ( висновок експертизи № 1328 від 26.11. 2020 а. с. 166-185у томі 2 ).

Цим висновком також підтверджено джерело, яке стало причиною та підставою підозрювати саме ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, адже після виявлення слідів пальців рук, долоней рук, з`ясування питання щодо можливості їх ідентифікації, вони були порівняні з картотекою відбитків, які наявні в розпорядженні правоохоронних органів, серед яких була і дактилокарта на ОСОБА_6 , як особи, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Аргументи захисників про те, що орган досудового розслідування вдався до штучного створення доказів, не заслуговують на довіру. Архів дактилокарт осіб, які вчиняли кримінальні правопорушення, не обмежується виключно дактилокартою ОСОБА_6 , який не проживає в цій місцевості та не мав відношення до жителів Чернігівської області.

Критика стороною захисту огляду місця події та додаткового огляду наступного дня, є безпідставною. Так, огляд місця події 19 червня 2020 року включав у себе досить багато дій, пов`язаних не тільки з вилученням слідів пальців рук, як помилково вважає сторона захисту, а й з вилученням іншої слідової інформації, речей, слідів схожих на крові, тощо. При такій великій кількості вилучених речей та слідів, є цілком логічним, що слідчий міг не все оглянути належним чином, в тому числі, міг не помітити сліди, залишені особами, які вчинили дане кримінальне правопорушення, що і спонукало керівника органу досудового розслідування повернутись на місце вчинення кримінального правопорушення наступного дня, що не заборонено кримінальним процесуальним законом.

Огляд 20 червня 2020 року був проведений в присутності понятих, вилучені сліди сформовані в таблицю, яка в подальшому передана на дослідження експерту. Таблиці до обох оглядів місця події були досліджені експертом, усі досліджені сліди відповідають тим, що внесені до таблиці.

13 відрізків темної дактилоскопічної плівки, надані на дослідження експерту, не вказують на те, що це всього лише тринадцять слідів папілярних узорів, вилучених на місці події, як помилково вважає сторона захисту.

Так, з дослідницької частини обох експертиз можна встановити, що дійсно експерту було надано 13 відрізків за результатами огляду місця події 19 червня 2020 року та 13 відрізків, за результатами огляду місця події 20 червня 2020 року. У той же час, на кожному відрізку дактилоскопічної плівки містилась різна кількість слідів з місця події.

Так, на першому відрізку 2 сліди, на другому 3 сліди, на третьому шостому по одному сліду, на сьомому 2 сліди, на восьмому 1 слід, на дев`ятому 3 сліди на десятому 2 сліди, на останніх трьох по одному сліду. Тобто, 19 червня 2020 року було вилучено не 13 слідів папілярних узорів, як вказує сторона захисту, а 20 слідів.

20 червня 2020 року на тринадцяти відрізках дактилоскопічної плівки було вилучено чотирнадцять слідів папілярних узорів.

Огляд місця події та вилучення відбитків пальців рук, не свідчать про те, що сліди пальців та долоней обвинуваченого ОСОБА_6 не були вилучені з місця події, а докази в цій частині були сфабриковані органом досудового розслідування, як про це вказують захисники, адже доводи адвокатів не ґрунтуються на реальних доказах, не свідчать про допущені процесуальні порушення під час проведення оглядів місця події, які б тягнули за собою визнання цих доказів недопустимими. При цьому, саме цими висновками спростовується побудована лінія захисту щодо непричетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому діяння.

Той факт, що органом досудового розслідування не було проведено генетичної експертизи за ДНК профілем, не виправдовує ОСОБА_6 , оскільки кожна сторона в кримінальному провадженні вільна обирати методи та способи зібрання необхідної кількості доказів, за найголовнішої умови - ці дії не повинні суперечити кримінальному процесуальному закону. У даному випадку, за наявності такої значної слідової інформації, орган обвинувачення вважав за достатнє обмежитись проведенням дактилоскопічної експертизи.

Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що 19.06.2020, близько 17 год., зателефонував сусід матері ОСОБА_27 і повідомив, що матір пограбували. Коли він прибув до с. Нова Басань до господарства матері, то біля подвір`я побачив працівників поліції. Матері вдома не було, оскільки її відвезли до відділення реанімації Бобровицької лікарні. В приміщенні літньої кухні він побачив на підлозі кров. Вхідні двері до будинку були вибиті, у приміщенні все розкидано. Працівники поліції проводили огляд місця події за участю понятих, у ході якого вилучили розбиту чашку, пластикові стяжки чорного кольору, халат матері з слідами крові та знімали відбитки пальців. Приїхавши у лікарню до матері, побачив її дуже побитою. Лікарі сказали, що у голові матері велика гематома, тому наступного дня, за їх рекомендацією, перевіз матір до лікарні в м. Києві, де вона і проходила лікування.

Мати йому розповіла, що того дня була на городі і побачила чоловіка, який заглядає через паркан у двір. Ця людина, побачивши її, попросила води. Вона впустила його до двору та дала кружку води, і коли повернулася, чоловік вдарив її цією кружкою. Потім насів на неї і почав бити. З цим чоловіком також був ще один світловолосий чоловік, але її бив той, що з темним волоссям. Мати також повідомила, що з будинку зникли грошові кошти в сумі 10 000 гривень та мобільний телефон. Після тривалого лікування через отримані під час нападу травми, мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судово-медичні данні вказують на те, що потерпілій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани голови; закритих переломів кісток обличчя - багатоуламковий перелом голівок обох виросткових виростків, правої гілки нижньої щелепи, лівого та правого кутів зі зміщенням, перелом лівого виличного комплексу зі зміщенням; множинні синці голови, верхніх кінцівок.

Тілесні ушкодження спричинені дією тупого (тупих) предмету (предметів) по механізму удару і могли бути заподіяні внаслідок нанесення множинних ударів руками, ногами в тому числі керамічною чашкою, але визначити кількість нанесених ударів у даному випадку не можливо, через відсутність опису лікарями, які надавали невідкладну медичну допомогу, точної локалізації, численності, розмірів та кольору синців.

Потерпіла ОСОБА_12 в момент заподіяння тілесних ушкоджень могла знаходитися як у вертикальному, або близькому до нього положенні, так і у горизонтальному, як звернута обличчям, так і спиною до нападника. Наявні тілесні ушкодження не могли бути отримані в наслідок одноразового падіння потерпілої з висоти власного зросту, у тому числі з наданням тілу прискорення на площину /на тверду поверхню/ з наступними ударами об тупі предмети. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку 19.06.2020. Усі перелічені тілесні ушкодження в сукупності за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, відповідно до п. 2.2.1в, 2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до середнього ступеню тяжкості.

27 листопада 2020 року, під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_12 розповіла та показала на місці обставини розбійного нападу на неї. Так, потерпіла повідомила, що 19 червня 2020 року, близько 16-ї год., вона вийшла під господарство, де побачила незнайомого чоловіка та ОСОБА_16 , який потім поїхав, а вона залишилася біля господарства з незнайомим чоловіком. Незнайомець був одягнутий в чорний одяг, на куртці був шеврон «Поліція». Під час розмови цей чоловік попросив води, вона його впустила, вони разом зайшли до її господарства, де той чоловік, після того, як попив води, почав наносити їй удари по голові, від чого вона впала на підлогу у приміщенні літньої кухні. У цей же час почула, як цей чоловік з кимось розмовляв та наказав іти в будинок. При цьому, нападник продовжував її бити по тулубу та зв`язав їй руки. Все відбувалося приблизно 15-20 хв. У подальшому нападник звільнив їй руки, вона вже нічого не бачила.

Потерпіла зауважила, що на її думку, нападників було двоє, один з яких спричинив їй тілесні ушкодження та був поруч, а інший викрадав майно з її будинку, оскільки після нападу виявила зникнення грошей в сумі 10 000 грн. та мобільного телефону марки «Нокіа». Одного з нападників, який розмовляв з нею, запам`ятала, та раніше, коли працівники поліції пред`являли їй фото для впізнання, його впізнала. Після нападу її було доставлено до Бобровицької лікарні, де вона певний час лікувалася. Потім продовжила лікування у м.Києві.

Після цього, потерпіла детально показала на місці, де саме і як відбувалися вищезазначені події. Також повідомила, що коли лежала на підлозі у приміщенні літньої кухні, біля неї присів незнайомець і в цей час почула звук чи то битого скла чи керамічної чашки. Особа, яку вона потім впізнала, наносив їй удари по голові чашкою, яка від удару розбилася, а також руками і ногами.

Під час слідчого експерименту потерпіла описала нападників. Особа, яку вона впізнала, яка спілкувалася з нею біля входу до господарства та яка в подальшому спричинила їй тілесних ушкоджень, була міцної тілобудови з темним волоссям, карі очі, зріст вище середнього. На час проведення слідчої дії потерпіла вже знала, що цією особою є ОСОБА_6 . Що до іншої особи, яку вона бачила в літній кухні та з якою не спілкувалася, то він був із світлим волоссям. Іншого нічого не запам`ятала, оскільки бачила його не тривалий час. Цей чоловік заходив до приміщення літньої кухні, та підійнявши руками уламки пошкодженої чашки, відкинув їх в бік. Після чого інший чоловік, ОСОБА_6 наказав тому йти до будинку шукати.

На питання слідчого відповіла, що після того, як нападники зв`язали їй руки, ОСОБА_6 також на певний час покинув приміщення літньої кухні, де вона знаходилася, а потім хтось з нападників повернувся і звільнив її руки, після чого швидко залишили приміщення літньої кухні. Хто саме із нападників її звільнив, сказати не може. Коли після нападу перебувала у лікарні, повідомляла слідчому про те, що нападник був один, оскільки погано себе почувала. Пізніше вказала, що нападників було двоє, оскільки вже перебуваючи вдома все обдумала та пригадала усі деталі. Коли розмовляла із ОСОБА_6 на вулиці біля господарства, на ньому дійсно була маска, але в процесі спілкування, він її час від часу спускав на підборіддя. На обличчі іншого нападника потерпіла не впевнена, чи була маска, обидва нападники були без рукавичок.

Під час пред`явлення фотознімків для впізнання потерпіла ОСОБА_12 на фото № 2 (на якій був зображений ОСОБА_6 ) впізнала особу, яка 19 червня 2020 року скоїла на неї розбійний напад.

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд має право визнати допустимими докази, які не були ним безпосередньо досліджені, лише у виключних випадках, передбачених процесуальним законом.

Відповідно до положень п. 7 ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 97 КПК України, враховуючи, що на час судового розгляду потерпіла померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, тому її показання не могли безпосередньо сприйматися в судовому засіданні.

За таких обставин, суд першої інстанції цілком обґрунтовано, допитавши в судовому засіданні сина померлої потерпілої, який був визнаний потерпілим та якому за життя матір розповідала про обставини нападу на неї, а також послався у своєму рішенні на дані протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої. При цьому інші докази, покладені в основу обвинувального вироку, судом були досліджені безпосередньо та з дотриманням норм процесуального закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи захисника про порушення принципу безпосередності дослідження доказів є необґрунтованими і в цьому випадку не можуть бути підставою для скасування вироку.

Свідок ОСОБА_16 , який був сусідом потерпілої ОСОБА_12 , в судовому засіданні повідомив, що 19 червня 2020 року в денний час вийшов з двору та побачив потерпілу, яка розмовляла з якимось чоловіком, зростом 170-175 см, який був вдягнутий в темну форму, схожу як у поліцейських, на голові була формена кепка, на обличчі медична маска. Коли підійшов до них, цей чоловік представився працівником охоронної фірми та роз`яснив, щоб були обережні з людьми циганської національності. Розмовляв він українською та щось записував у свою папку. Він залишив ОСОБА_12 з цим чоловіком та поїхав на скутері в справах. Повернувся він приблизно через 15 хвилин, коли зайшов до свого двору, то почув, що із сусіднього господарства на допомогу кличе сусідка.

Коли він прибіг до неї у двір, то побачив, що на ній порваний халат, сліди побиття, перебита щелепа, на халаті сліди крові. Потерпіла жалілася, що її хотіли вбити і пограбувати. Він зателефонував її сину, та повідомив про те, що сталося. Через деякій час приїхала поліція та «Швидка». ОСОБА_12 повезли в лікарню, а його було залучено до участі в огляді місця події в якості понятого. Під час огляду бачив, що замки на вхідних дверях будинку були виламані, всередині приміщення речі перевернуті. У літній кухні було багато крові, порушений порядок речей. Під час огляду працівниками поліції було вилучено склянки від кружки, халат, сліди пальців рук. За результатами огляду було складено протокол, у якому він розписався.

Наступного дня працівники поліції знову проводили додатковий огляд, під час якого він також був понятим. Підтвердив, що за його участі проводилось впізнання, під час якого на одній із фотографій він відразу впізнав чоловіка, що розмовляв у день злочину з потерпілою. Чоловіка він впізнав по рисах обличчя, очах, лобній частині. Чи була борода та якого віку був цей чоловік не знає. Протокол впізнання уважно прочитав і підписав.

Свідок також підтвердив, що за його участю проводився слідчий експеримент, під час якого він розповів та показав про обставини, які були того дня.

Під час судового засідання свідок вказав на обвинуваченого ОСОБА_6 , як на особу, яка у день нападу на сусідку ОСОБА_12 розмовляла з нею, та яку він бачив біля домогосподарства.

Твердження захисника про те, що свідок не впізнав обвинуваченого, після того, як останній вдягнув кепку та маску, та і взагалі вказував на захисника, як на особу, яку бачив біля домогосподарства потерпілих, не приймаються до уваги та не можуть свідчити про неправдивість свідчень ОСОБА_16 .

По-перше, з дня вчинення кримінального правопорушення та до дня допиту свідка минув значний проміжок часу.

По-друге, слідчі дії зі свідком були проведені через кілька місяців після подій 19 червня 2020 року, що вказує на те, що свідок в той час пам`ятав значно більше подробиць, у тому числі і рис обличчя особи, яку впізнав.

По-третє, обставини за яких свідок бачив та спостерігав за обвинуваченим 19 червня 2020 року, відрізнялись від тих обставин, які відбувалась в судовому засіданні. Більш того, обстановка допиту свідка в судовому засіданні відрізнялась від обстановки, за якої свідок здійснював впізнання у кабінеті слідчого.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні в суді першої інстанції повідомив, що 19 чи 20 червня 2020 року, в післяобідній час, перебував на вулиці Софіївська в с. Нова Басань, де побачив автомобіль «Шкода» зеленого кольору, який їхав з того боку, де розташовується домогосподарство потерпілої. Пояснив, що автомобіль привернув його увагу, тому що був схожий на такий, як у нього, та мав схожі іноземні номери. Через вікна, які були не затемнені, побачив, що водій не місцевий. Також у автомобілі були 2 чи 3 пасажири не слов`янської зовнішності, вдягнені у темний одяг. Водія автомобіля він впізнав під час проведення впізнання по фотокарткам. Також зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 , який перебуває в залі судового засідання, схожий на одного із пасажирів цього автомобіля.

Під час проведення слідчого експерименту 09 грудня 2020 року свідок ОСОБА_16 розповів, що 19 червня 2020 року, близько 16 години, він та показав про обставини, які мали місце 19.06.2020, свідком яких він разом з дружиною знаходився у себе в господарстві, розташованому по сусідству з господарством потерпілої ОСОБА_12 . Коли вийшов з двору, то побачив, що з сусідкою розмовляє незнайомий чоловік в чорному одязі. Йому стало цікаво хто це, тому підійшов та запитав, що трапилося. Чоловік пояснив, що він чи то з охоронної фірми чи то з « ОСОБА_28 », його відправило керівництво у сільську місцевість, щоб поспілкуватися з людьми похилого віку щодо шахрайства. Коли розмовляли, відстань між ними була до півтора метри. Після цього поїхав на мопеді у справах, а повернувшись через 15-20 хв. почув, що сусідка ОСОБА_12 кличе на допомогу. Разом з дружиною він пішов до господарства ОСОБА_12 , де побачили останню побитою. При цьому, ОСОБА_12 повідомила, що її побив той незнайомий чоловік. На питання слідчого, чи зможе він описати невідомого чоловіка, відповів, що той був в темному одязі, типу поліцейська форма, на голові була кепка чорного кольору з надписом «ICTV», зростом біля 170 см., можливо вищий, віком 30-35 років, міцної тілобудови, волосся чорне коротке, на обличчі була захисна маска, яку він час від часу спускав на бороду, говорив він українською мовою. Крім цього у незнайомого чоловіка при собі була якась папка з рукописним текстом. Чи була в нього борода достеменно сказати свідок не зміг, але вказав, що під час проведення впізнання за його участю, він впізнав на одному з чотирьох знімків особу, яку бачив біля господарства ОСОБА_12 ..

Свідок ОСОБА_29 під час проведення слідчого експерименту 09 грудня 2020 року розповіла, що 19 червня 2020 року разом зі своїм чоловіком ОСОБА_16 знаходилася у своєму господарстві, розташованому по сусідству з господарством ОСОБА_12 в АДРЕСА_4 . Приблизно о 16 годині чоловік на мопеді поїхав в магазин, а вона вийшла під двір господарства. У цей час побачила біля господарства сусідки незнайомого чоловіка, який спілкувався з останньою. Чоловік був середнього зросту, приблизно 180 см., міцної тілобудови, віком 25-30 років, був вдягнутий в чорний одяг, на обличчі чорна маска, яку він в процесі спілкування з ОСОБА_12 час від часу знімав. Потім він разом з ОСОБА_12 зайшов до господарства останньої. Приблизно через 20 хвилин, коли перебувала у своєму господарстві, почула крик ОСОБА_12 , після чого заразом з чоловіком побігли до її господарства де побачили її побитою. Вказала, що під час проведення впізнання за фотознімками, на одному з чотирьох фото вона впізнала чоловіка, якого бачила біля домогосподарства ОСОБА_12 .

При цьому, суд цілком закономірно та обґрунтовано відкинув пояснення потерпілої ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_16 та ОСОБА_29 , які були отримані адвокатом за згодою особи, які в пред`явленому фотознімку ОСОБА_6 не впізнали особу, яка 19 червня 2020 року спілкувалась з потерпілою та здійснила на неї напад, та поясненням ОСОБА_24 , в яких він не заперечував, що ОСОБА_6 19 червня 2020 року приїхав з ним та іншим невідомим чоловіком в с. Нова Басань, але не міг вчинити кримінальне правопорушення оскільки увесь час перебував в полі його зору, оскільки вказані особи, окрім потерпілої, були безпосередньо допитані в судовому засіданні, тому суд вірно надав оцінку виключно тим показанням, які сприймав безпосередньо в судовому засіданні, як це і визначено законодавцем.

Показання потерпілої та дані проведених з нею слідчих дій були предметом дослідження в судовому засіданні, саме цим відомостям було надано відповідну оцінку, при тому, що саме слідчим процедура впізнання була проведена за всіма правилами, визначними кримінальним процесуальним законодавством, на відміну він впізнання, яке провів захисник. Невідомо, які саме фотографії він надавав для впізнання, на поясненнях відсутні дати, коли вони відбиралися

У судовому засіданні свідок ОСОБА_24 надавав показння, що ОСОБА_6 знає лише тому, що надавав йому послуги як таксист. Близько 2 років тому зустрівся із ОСОБА_22 в м. Києві, де біля магазину «Сільпо» пили каву. До них підійшов знайомий ОСОБА_22 чоловік, вдягнений у чорну форму охорони, схожу як у поліцейських. На прохання останнього, він погодився відвезти його в село в Чернігівській області. З ними за компанію поїхав і ОСОБА_6 . Дорогу до села показував той чоловік. Назви села він не пам`ятає. Прибувши в село вони поїхали на кладовище, де цей чоловік вийшов з автомобіля, та кудись пішов. Він та ОСОБА_6 залишилися чекати в автомобілі. Приблизно через 10 хвилин чоловік повернувся, вони проїхали метрів 300 і чоловік вийшов, домовились зі ОСОБА_6 , що за поїздку розрахуються пізніше. Залишивши цього чоловіка в с. Нова Басань, разом із ОСОБА_6 вони повернулися в м. Київ.

Свідок ОСОБА_24 в суді першої інстанції пояснював, що показання під час слідчого експерименту у вересні 2020 року він надавав під психічним тиском та примусом з боку працівників поліції. Оперативний працівник йому підказував, що казати. З цього приводу звертався із скаргами до правоохоронних органів, але реагування не було.

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_24 будучи під присягою, в присутності свого адвоката підтвердив, що на час вчинення розбійного нападу на потерпілу, обвинувачений ОСОБА_6 перебував поряд з ним біля кладовища і нікуди не відходив. Саме особа, яка показувала дорогу, яку привезли в село кудись ходив через кладовище, після чого повернувся до автомобіля, вони від`їхали від місця зупинки і в м. Київ вони поверталися тільки удвох із ОСОБА_6 .

На питання прокурора в суді апеляційної інстанції, свідок ОСОБА_24 заявив, що під час слідчого експерименту на нього чинився психологічний тиск.

Такі показання свідка ОСОБА_24 суперечать показанням свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що в автомобілі, окрім водія, перебували ще два-три чоловіки не слов`янської зовнішності, всі були в темному одязі, що спростовує показання свідка в тій частині, що в автомобілі вони були вдвох з обвинуваченим, а також і показання обвинуваченого, який вказував, що він був у світлому одязі.

24 вересня 2020 року під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_24 погодився розповісти обставини, за яких він 19 червня 2020 року здійснив поїздку до с. Нова Басань .

Так, ОСОБА_24 розповів, що у нього є знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_30 ( ОСОБА_6 ), який зателефонував йому вранці 19 червня 2020 року та попросив звозити в с. Нова Басань. Близько 10 години він приїхав до ОСОБА_6 на своєму автомобілі марки «Шкода Фабія» зеленого кольору на литовських номерах, а коли останній вийшов з будинку, то вони поїхали через м. Бровари, дорогу показував ОСОБА_30 . Вказав, що ОСОБА_30 ( ОСОБА_6 ) був вдягнений у чорний камуфляж, на рукаві була емблема поліції та позначка охорона, на голові була кепка чорного кольору. По дорозі вони зупинялись пити кафу.

В с. Нова ОСОБА_31 вони приїхали в післяобідній час. Приїхавши на кладовище, він розвернув автомобіль, після чого ОСОБА_30 пішов, а він залишився чекати. Повернувся ОСОБА_30 приблизно через 10 хв. збентежений та сказав йому швидко їхати, коли вони їхали, то ОСОБА_30 викинув футболку. Виїхавши на трасу, повернули до СТО, де зупинилися. Едік пішов в кущі, і повернувся вже в іншому одязі. При цьому, ОСОБА_24 повідомив, що зможе показати місце, де переодягався ОСОБА_6 .. Після цього учасники сіли в автомобіль і поїхали по вул. Полонського в с. Нова Басань по маршруту, який показував ОСОБА_24 . За вказівками свідка учасники прибули на територію сільського кладовища, де ОСОБА_24 вказав на місце, де зупинив і розвернув автомобіль, та напрямок, по якому пішов ОСОБА_6 . В цьому напрямку учасники вийшли на вул. Софіївська, де проживає потерпіла ОСОБА_12 . Після цього учасники на автомобілі направилися на вул. Полонського в бік автодороги Київ-Суми. Під час руху по вул. Полонського ОСОБА_24 вказав на місце з правої сторони дороги, де ОСОБА_6 викинув футболку. При прибутті до автодороги, ОСОБА_24 вказав на маршрут, по якому учасники прибули до СТО «Шиномонтаж». На місці, свідок вказав на напрямок, по якому пішов ОСОБА_6 з пакетом, та повернувся вже в іншому одязі. Також пояснив, що після того, як останній переодягнувся, вони поїхали до м. Києва, де ОСОБА_6 з ним розрахувався, давши 3 000 гривень, з яких 2 купюри по 500 грн., 1 купюра 1000 грн., 5 купюр по 200 грн.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису не вбачається, що ОСОБА_24 здійснювались підказки з боку будь-кого з учасників слідчої дії, навпаки, показання він надавав добровільно, вільно, при цьому, повідомляв такі деталі, які не мають значення для доведення вини обвинуваченого, але які і не могли бути відомі слідчому чи оперативним працівникам, окрім тих осіб, які безпосередньо приймали участь у цих подіях або були свідками цих подій.

Свідок ОСОБА_18 , який був запрошений в якості понятого під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_24 , пояснив, що приймав участь в слідчий дії за участі таксиста, який був не слов`янської національності. Свідок вказав, що спочатку на кладовищі в с. Нова Басань свідок показав, що привіз на це місце чоловіка, який попросив зачекати та показав напрямок, куди той пішов, через 10-15 хв. цей чоловік повернувся, вони переїхали до магазину, а потім на кінець села, де таксист вказав на місце, де переодягався його пасажир.

При цьому, свідок зауважив, що показання таксист давав добровільно, тиску на нього з боку працівників поліції не було, він відповідав на запитання, які йому ставилися. Все було зняте на відео та складений протокол.

Колегія суддів не приймає доводи сторони захисту про те, що свідка ОСОБА_24 змусили надавати певні показання під час проведення слідчого експерименту.

Так, слідчий експеримент був проведений за участі двох понятих, велась фіксація відеокамерою, що не позбавляло ОСОБА_24 можливості заявити про здійснення на нього тиску і що такого насправді не було, ОСОБА_6 не залишав його автомобіль та не причетний до вчинення злочину. В той же час, свідок детально та послідовно розповів про обставини, чому приїхав до ОСОБА_6 , чому вони поїхали в с. Нова Басань, хто вказував дорогу, куди вони приїхали, де дорогою зупинялись, як повертались, якими купюрами та в якій сумі з ним розрахувався за поїздку обвинувачений. Такі показання могла надати тільки та особа, яка була безпосереднім свідком цих подій, працівники поліції таких подробиць знати не могли, а відтак, і не могли змусити свідка ОСОБА_24 надати саме такі детальні та логічні показання щодо перебігу подій 19 червня 2020 року.

Внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо ОСОБА_24 про можливу його причетність до вчинення кримінальних правопорушень, за результатами проведеного в його автомобілі обшуку, не можуть вважатись здійсненням тиску на свідка. Це виконання своїх обов`язків з боку органу досудового розслідування.

До того ж, сумнівними є висловлені стороною захисту версії щодо невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, адже захисниками вживались заходи щодо створення штучних доказів на підтвердження алібі обвинуваченого, який начебто взагалі не міг бути в с. Нова Басань, оскільки перебував на святкуванні дня народження своєї дружини, що в судовому засіданні підтвердили свідки сторони захисту ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 . Однак, ці показання спростував сам обвинувачений, який визнав, що їздив в с. Нова Басань, але участі у вчиненні злочину не приймав.

Разом з тим, отримана від вищевказаних свідків сторони захисту інформація, дає колегії суддів логічні підстави вважати, що в день народження своєї дружини, ОСОБА_6 не міг просто так залишити її та поїхати з малознайомими чоловіками в невідоме село, з невідомою метою. Така поведінка є нелогічною та викликає розумні сумніви щодо її правдивості та дійсної мети цієї поїздки.

Клопотання сторони захисту про повторне дослідження показань свідків, які надавались ними в судовому засіданні, не підлягає задоволенню.

Сама наявність клопотання про повторне дослідження того чи іншого доказу не зобов`язує суд апеляційної інстанції досліджувати всю сукупність доказів, оцінених у суді першої інстанції.

У разі, коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засад безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, він не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції, що повністю узгоджується з практикою Верховного Суду.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , дотримався принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що було перевірено апеляційним судом, підстав для дослідження показань свідків або ж їх допиту в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не встановила, сторона захисту не була позбавлена своїх прав у допиті вказаних свідків, оцінку показанням яких колегія суддів може дати і без їх безпосереднього допиту в судовому засіданні.

У даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_6 розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_12 з метою заволодіння її майном за попередньою змовою групою осіб, окрім проаналізованих вище, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Оцінюючи надані сторонами докази на предмет їх допустимості згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій виходять із того, що зазначені положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані у відповідній нормі. Тобто, будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими.

У зв`язку із цим, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не вдалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Таким чином, як убачається з матеріалів цього кримінального провадження, його розгляд здійснено відповідно до положень КПК України, з додержанням засад диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Посилання в суді апеляційної інстанції захисників на те, що показання покійної потерпілої та її сусідів, спростовуються висновками почеркознавчої та молекулярно-генетичних експертиз, є безпідставними.

Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи 3174/175/21-24 від 10.02.2021 рукописні записи, розміщені на одному аркуші альбому з однієї сторінки: «Дон. 22.1 Внимание на дорогу. 2. Фанари. 3.Медпункт.» та з іншої сторони: «1.Молода красива висока. 2. Маленька Худенька.проста.3.Сподниці.Кофто. НОМЕР_2 ОСОБА_12 », виконані не ОСОБА_6 , а іншою особою, не спростовують пояснення свідків в тій частині, що обвинувачений щось писав. Свідки похилого віку, а обвинувачений міг вдавати, що пише. Проте, до потерпілої він йшов цілеспрямовано, за відомостями наданими невстановленою особою, яка залишалася непоміченою і невстановленою.

Висновки експертизи від 24.12.2020 № СЕ-19-20/33183-Б про те, що генетичні ознаки клітин, які домінують серед змішаних генетичних ознак, виявлених на поверхні уламків фарфорової чашки, вилучених з будинку потерпілої, не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 та належать невстановленій особі жіночої генетичної статті, не вказують на те, що обвинувачений не проникав у будинок потерпілої, в якому у будинку та на літній кухні залишив відбитки своїх рук. Після пиття води і розбиття чашки не усі уламки знайшли. Чашкою користувалася потерпіла та її оточення, у той час як обвинувачений під приводом попити води проник у господарством потерпілої.

Щодо незаконного затримання ОСОБА_6 та невідповідності часу його фактичного затримання, часу, який вказаний у протоколі затримання, колегія суддів вважає вказати на наступне.

Колегія суддів жодним чином не применшує важливості протоколу затримання для фіксації підстав, обставин і процедури затримання, забезпечення права особи на свободу і запобігання зловживанням, яким може сприяти незареєстроване затримання.

Однак у даному конкретному кримінальному провадженні питання полягає у тому, чи є сама собою відсутність протоколу затримання, спізніле його складання або зазначення неправильного часу затримання у такому протоколі у разі фактичного затримання особи достатньою підставою для визнання недопустимими доказів, отриманих у ході особистого обшуку фактично затриманої особи, якщо факт і обставини затримання доведені іншими доказами.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що факт затримання може визначатися не лише протоколом затримання, але й іншими засобами доказування. Таким чином, судова практика виходить з того, що факт затримання особи може встановлюватися не лише протоколом затримання, але й іншими доказами, а відомості, зазначені у протоколі, можуть бути спростовані або, навпаки, підтверджені іншими доказами.

Отже, встановлюючи обставини затримання, у тому числі час фактичного затримання та наявність підстав для затримання, суди мають виходити з дійсних обставин, встановлених на підставі усієї сукупності доказів, наданих сторонами, включаючи, але не обмежуючись відповідним протоколом.

У вказаному провадженні, колегія суддів дослідила сукупність доказів, на підставі яких встановила час та обставини затримання ОСОБА_6 , що дає можливість надати оцінку як факту затримання, так і законності затримання і особистого обшуку засудженого та впливу цих обставин на допустимість доказів.

О 10 годині 30 хвилин 24 вересня 2020 року в м. Бобровиця присутності захисника ОСОБА_6 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

У період часу з 10 години 48 хвилин по 14 годину 40 хвилин 24 вересня 2020 року в квартирі обвинуваченого ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , був проведений обшук на виконання ухвали слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області.

Ухвалою слідчого судді 24 вересня 2020 року був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який після вручення повідомлення про підозру не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

На виконання ухвали слідчого судді оперуповноважений СКП Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області о 20 годині 30 хвилин 24 вересня 2020 року на території залізничного вокзалу в м. Бобровиця затримав ОСОБА_6 з метою доставки до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області для участі в судовому засіданні щодо розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Таким чином, на виконання ухвали слідчого судді ОСОБА_6 дійсно був затриманий о 20 годині 30 хвилин 24 вересня 2020 року, як про це зазначено в протоколі затримання.

У той же час, з відеозапису обшуку за місцем проживання обвинувачення, що констатовано і судом у вироку, вбачається, що на момент обшуку ОСОБА_6 вже був затриманий працівниками служби КОРД із застосуванням до обвинуваченого спеціальних засобів кайданок.

Отже, за встановленими обставинами, фактично, ОСОБА_6 був затриманий о 10 година 30 хвилин 24 вересня 2020 року, саме з цього часу йому повинен був обчислюватися строк тримання під вартою, який у подальшому має бути зарахований в строк відбуття покарання.

Однак, ці обставини не свідчать про незаконність затримання ОСОБА_6 , як на цьому наголошує сторона захисту, адже особі було повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, із застосуванням насильства до особи похилого віку, особу якого встановлювали значний час, тому органом досудового слідства вживались всі необхідні заходи для виконання процесуальних дій за його участі, на той час підозрюваного, а також заходи щодо визначення йому міри запобіжного заходу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_36 ОСОБА_37 ОСОБА_38