Номер провадження по справі 1-кп/387/41/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2024 року смт Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, фактично проживає АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта повна середня, не одружений, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді гранатометника 1 аеромобільного взводу 8 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "солдат", в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
за участі сторін кримінального провадження :
( в режимі відеоконференції) ОСОБА_4
( в режимі відеоконференції) ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
( в режимі відеоконференції)
ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України з таких обставин.
ОСОБА_3 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 30.06.2022 №143 було призвано на військову службу за мобілізацією та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.07.2022 №176 солдата ОСОБА_3 , який прибув для проходження навчальних зборів, зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального батальйону.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.08.2022 №213 солдата ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу військової частини, знято з усіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.08.2022 №131 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду гранатометника 1 аеромобільного взводу 8 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС -103061Д, визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк "солдат".
Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення до військової частини з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відтак з 30.06.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину НОМЕР_2 із ІНФОРМАЦІЯ_3 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку-проходження військової служби.
Станом на вересень 2022 року, військова частина НОМЕР_1 на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 залучена до здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії і знаходиться у районі ведення бойових дій на території Миколаївської області у складі створених ( діючих) угрупувань військ ( сил ) Сил оборони держави, а саме угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", а особливий склад військової частини НОМЕР_1 , зокрема солдат ОСОБА_3 виконував бойові завдання на лінії безпосереднього збройного зіткнення із супротивником у районі проведення бойових дій.
Згідно зі ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період.
Указом Президента України "Про введення в Україні воєнного стану" №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Указ затверджено Законом України " Про затвердження Указу Президента України " Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-IX від 24.02.2022.
З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває до тепер, востаннє Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023.
Згідно з п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи ( занять) протягом робочого ( навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком ( розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Солдат ОСОБА_3 02.09.2022 о 19 годині 00 хвилин будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді гранатометника 1 аеромобільного взводу 8 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 9,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з метою тимчасового ухилення від обов`яків військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце несення військової служби у районі зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_3 , який був визначений у Миколаївській області, та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення військової служби до 11 години 00 хвилин 23 січня 2023 року.
Солдат ОСОБА_3 23.01.2023 о 11 годині 00 хвилин добровільно прибув до м.Миколаєва та з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, а також повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.
В судовому засіданні прокурор повідомила, що дата з`явлення ОСОБА_3 до Територіального управління ДБР, розташованого у м.Миколаєві 23 січня 2023 року.
ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та надав показання, що він ніс службу в ЗСУ та 26 серпня 2022 року відбувся штурм під час якого загинули його побратими, а тому він злякався та залишив військову частину. Він не переховувався та перебував весь час вдома у м.Первомайську Миколаївської області, а також не знав, що є такий орган як ДБР і туди потрібно було з`явитися. Водночас в подальшому 23 січня 2023 року він з`явився в ДБР . До свого вчинку ставиться негативно, бажає служити в ЗСУ, так як його чекає командир батальйону на службу у військову частину після вироку суду.
Прокурор, захисник та обвинувачений просили досліджувати докази в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України. В судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового розгляду, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, якщо суд визнає недоцільним дослідження доказів у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Переконавшись у добровільній позиції учасників кримінального провадження, суд у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України допитав обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки фактичні обставини сторонами не оспорювалися.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку про наявність складу вчинення обвинуваченим злочину, а вина ОСОБА_3 у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненого військовослужбовцем ( крім строкової служби) в умовах воєнного стану - доведена повністю. Його дії судом кваліфікуються за ч. 5 ст.407 КК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до класифікації тяжких, по місцю проживання характеризується позитивно, не одружений, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та бажання обвинуваченого продовжувати службу в ЗСУ.
Обставини, що обтяжують покарання в межах висунутого обвинувачення, які передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що ОСОБА_3 є таким, що раніше не судимий, військовослужбовець, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину, бажає продовжувати службу в ЗСУ, а тому суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України застосувати ст. 69 КК України.
При цьому суд зазначає, що 27 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022 (далі Закон № 2839-IX).
Законом № 2839-IX внесені зміни до ст. 69 КК України, якими встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Частиною другою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Стаття 69 КК України (що діяла на час вчинення кримінального правопорушення) передбачала можливість застосування її до засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Отже, суд застосовує статтю 69 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
З урахуванням викладеного, висловленої позиції прокурора та сторони захисту, які просили застосувати ст.69 КК України, враховуючи особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого правопорушення, а тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, а саме як просив захисник замінити призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки, з відрахуванням із суми його грошового забезпечення 15 (п`ятнадцяти) відсотків в дохід держави.
Призначене покарання у такий спосіб, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 17, 100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), суд, -
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 407 КК України (у редакції Закону, яка діяла на момент вчинення злочину) та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два роки).
На підставі ст. 58 КК України, замінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки, з відрахуванням із суми його грошового забезпечення 15 (п`ятнадцяти) відсотків в дохід держави.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1 .