Справа № 354/1575/23
Провадження № 1-кп/354/42/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Яремчі кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липівка, Рогатинського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, депутатом не обрався, на утриманні нікого не має, згідно ст.89 КК України не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.08.2023 о 02:34 год неподалік поліцейської станції розташованої на ТК Буковель, що в с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, розуміючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, який був одягнутий у формений одяг із знаками розпізнавання та виконував покладені на нього Законом України «Про Національну поліцію» обов`язки і відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу вирішив умисно нанести йому тілесне ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар кулаком руки по обличчю поліцейському взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області сержанту поліції ОСОБА_6 , який перебував при виконанні службових обов`язків, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми носа у вигляді синця, садна та порушення кісткової структури без порушення функції носового дихання, які згідно висновку судово-медичного експерта № 234/198-Д від 13.10.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми діями, які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним злочину.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що йому відшкодовано обвинувачуваним завдані збитки в повному обсязі, претензій як матеріального так і морального характеру немає, не заперечує щодо скороченого дослідження доказів. Просить Суд суворо не карати обвинувачуваного.

Судом встановлено у судовому засіданні, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 Суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Враховуючи викладене, Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в нанесенні працівникові правоохоронного органулегких тілесних ушкоджень, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який визнав вину у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, повністю відшкодував потерпілому шкоду у сумі 80 000 грн, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, займається волонтерством, допомагає внутрішньо переміщеним особам.

Також суд враховує висновок органу пробації від 03.01.2024 року, згідно з яким виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди.

Крім того, керуючись частиною другою статті 66 КК України, як обставину, що пом`якшує покарання, Суд визнає і молодий вік обвинуваченого.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання - суд не встановив.

При призначенні покарання Суд також враховує позицію прокурора, який просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, захисника, а також думку потерпілого ОСОБА_6 , який у заяві просив суворо не карати обвинуваченого.

З огляду на все викладене вище, Суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції частини другої статті 345 КК України у виді обмеження волі.

Вирішуючи питання про можливість застосування у даному випадку положень статті 75 КК України, Суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до частини першої статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на час розгляду кримінального провадження добровільно відшкодував шкоду потерпілому. Потерпілий претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має, просив суворо не карати.

Посткримінальна поведінка обвинуваченого є позитивною.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду. Факт щирості його каяття Судом було встановлено у ході судового розгляду.

Також Судом встановлено без сумніву, що останній відчуває свою відповідальність та шкодує про вчинене.

Відтак, враховуючи позитивну характеристику обвинуваченого, його молодий вік та інтегрованість в суспільство, що підтверджується наявністю місця проживання, вищої освіти та волонтерської діяльності, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, позиції прокурора у судових дебатах, потерпілого, захисника, висновок органу пробації, Суд вважає за можливе у цій справі застосувати частину першу статті 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, але із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , обраний на стадії досудового розслідування закінчився до надходження справи до суду, клопотань про його обрання під час судового провадження не надходило.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 368-371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

матерчасту футболку - повернути за належністю, законному володільцю;

DVD-R диск із маркувальним позначенням "24.08.2023 ТК Буковель" та DVD-R диск, який надійшов з управління патрульної поліції в Івано-Франківській області - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1