ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1100/24
провадження № 1-кс/753/281/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000335 від 15.01.2024 за ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «Мазда», д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження, вказує, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000335, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2024, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив суд задовольнити, посилаючись на необхідність збереження речового доказу та проведення відповідної експертизи.

Власник майна в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Клопотання обґрунтовано наступним.

12.01.2024року біля 16:50 год, за адресою: пр-т. Бажана в м.Києві, в районі буд. № 3, водій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «PEUGEOT», д. н.з НОМЕР_3 , рухаючись зі сторони станції метро «Харківська» в напрямку станції метро «Вирлиця», допустив наїзд передньою частиною свого ТЗ в задню частину нерухомого попутного автомобіля марки «Мазда», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки КМКЛ ШМД № 219 від 15.06.2024 року, пасажир автомобіля «PEUGEOT» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.

В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що на вказаних автомобілях містяться сліди ДТП, відповідно до протоколу ОМП ДТП від 12.01.2024.

Як вбачається із копії свідоцтва про реєстр рацію транспортного засобу, автомобіль марки «Мазда», д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 15.01.2024 р., автомобіль марки «Мазда», д.н.з НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є предметом кримінального правопорушення, могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також для збереження речових доказів дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000335 від 15.01.2024 за ч.1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Мазда», д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 який належить ОСОБА_4 із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1