Справа № 461/9313/23
Провадження № 1-кс/461/6181/23
У Х В А Л А

15.11.2023 року. м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід у виділеному кримінальному провадженні № 461/9313/23 (номер провадження 1-кп/461/771/23) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

у провадження судді Галицького районного суду м. Львова надійшла заява про самовідвід судді ОСОБА_3 кримінальне провадження № 461/1626/17 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Так, головуючим у справі суддею ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід, яка містить наступні доводи та мотиви.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, тобто за попередньою змовою групою осіб, 21.12.2016 р., близько 03 год. 25 хв., перебуваючи на перехресті вулиць Вагова-Куліша у м. Львові, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, таємно викрали у ОСОБА_8 мобільний телефон «Sony Xperia Z2» вартістю 4000 грн., чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 24.10.2023 р. під головуванням судді ОСОБА_3 , ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі та призначено остаточне покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.08.2023 року, у виді п`яти років позбавлення волі. Цивільний позов адвоката ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди задоволений. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 заподіяну злочином матеріальну та моральну шкоду.

Виходячи з наведеного, головуючий суддя вказує на те, що ним досліджувалися докази сторони обвинувачення та вже надана оцінка та предмет їх належності та допустимості шляхом постановлення остаточного судового рішення (вироку), в якому зазначено про винність ОСОБА_6 в скоєнні крадіжки в групі з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та зазначено про обґрунтованість позовних вимог потерпілого, у якого вони викрали майно. Подальший розгляд кримінального провадження та висновки суду щодо наявності або відсутності вини обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також щодо підстав для задоволення цивільного позову - можуть викликати сумнів в неупередженості суду, як в учасників кримінального провадження, так і з точки зору стороннього спостерігача.

Крім того, обґрунтовуючи наведену заяву головуючий посилається на положення ст. ст.75, 80 КПК України, вказуючи на наявність підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, відповідно до яких суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Також, головуючий посилається на положення ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ст. 15 Кодексу суддівської етики.

Учасники справи, будучи повідомленими про час і день судового засідання до суду не прибули, однак їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Судом з урахуванням положень ст.81 КПК України,визнано можливим проводити розгляд заяви про самовідвід за відсутності учасників, які у судове засідання не з`явились.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, серед іншого, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

За практикою Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Законодавець надає учасникам судового провадження можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання.

Констатуючи право підсудних на судовий процес із достатньою впевненістю в безсторонності суду, який вирішує його справу, суд забезпечує не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається, де суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

В ході розгляду заяви встановлено, що головуючий ухвалив вирок у кримінальному провадженні, яке було виділено із даного провадження №0005870, тобто провадження у якому суддя подав заяву про самовідвід.

Сам по собі даний факт, з точки зору наведених положень КПК України, не являється обов`язковою підставою для усунення судді від подальшої участі у розгляді обвинувального акту.

Наведене вбачається із змісту поданої заяви, де головуючий прямо вказує на необхідність усунення усіх сумнінвів щодо його неупередженості, тобто суддя посилається на положення п. 4 ч. 1 статті 75 КПК України, як на підставу відводу.

В цьому контексті, виходячи з наведених вище доводів щодо необхідності забезпечення довіри, яку суди повинні викликати у громадськості в демократичному суспільстві, важливою є думка учасників процесу (сторін кримінального провадження) щодо поданої заяви.

Отже, ухвалюючи рішення за заявою, враховую те, що троє обвинувачених у даному кримінальному провадженні під час розгляду даної заяви її підтримали.

Стосовно доводів головуючого про висловлення своєї позиції у кримінальному провадженні та попередній оцінці доказів у справі, слід вказати на наступне.

Відповідно до положень Пленуму ВССУ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», у разі якщо кримінальне провадження здійснюється стосовно кількох осіб, які підозрюються/обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згоди щодо укладення угоди досягнуто не з усіма підозрюваними/обвинуваченими, відповідно до вимог абз. 1 ч. 8 ст. 469 КПК угоду може бути укладено з одним (кількома) із підозрюваних/обвинувачених. Кримінальне провадження стосовно особи (осіб), з якими досягнуто згоду щодо укладення угоди про визнання винуватості, на підставі постанови прокурора або ухвали суду підлягає виділенню в окреме провадження залежно від того, на якій із стадій кримінального провадження сторонами було ініційовано укладення угоди.

Крім того, суд шляхом вивчення витребуваних документів, проведення опитування сторін, інших учасників судового провадження зобов`язаний переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Якщо суд матиме обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або ж сторони в дійсності не примирилися, він відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК зобов`язаний відмовити в затвердженні угоди.

Зокрема, мотивувальна частина вироку на підставі угоди відповідно до ч. 3 ст. 475 КПК серед інших обставин, зазначених у цій статті, має містити мотиви, якими суд керувався під час: а) вирішення питання про відповідність угоди вимогам КПК та КК; б) ухвалення вироку. У зв`язку з цим слід визнати правильною практику тих судів, які в мотивувальній частині вироку, ухваленого на підставі угоди, зазначають, що на виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

Отже, наведені положення зобов`язують суд під час дослідження угоди на предмет наявності підстав для її затвердження перевірити таку угоду на предмет її відповідності нормам КК України, до яких безумовно слід віднести питання кваліфікації дій особи, тобто наявності у таких діях складу відповідного правопорушення.

Дотримання відповідної наведеної вище процедури нерозривно пов`язано з перевіркою і дослідженням обставин, які мають відношення до інших учасників кримінального провадження, зокрема обвинувачених, які не визнають свою вину або не зверталися до суду з клопотанням про затвердження угоди.

В даному кримінальному провадженні, виходячи з суті пред`явленого обвинувачення, зокрема вчинення злочинів обвинуваченими у співучасті, обставини справи щодо оцінки дій кожного з обвинувачених, які підлягають дослідженню, очевидно пов`язані між собою.

Таким чином, виходячи з наведених доводів та мотивів, приймаючи до уваги зміст заяви про самовідвід, тобто доводи судді, врахувавши думку учасників провадження, той факт, що троє обвинувачених подану заяву підтримали, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись положенями глави 3 параграфу 6 КПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву задовольнити.

Відвести суддю Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_3 від участі у кримінальному у провадженні № 461/9313/23 (номер провадження 1-кп/461/771/23) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1