КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майно за результатами проведеного 11.07.2023 обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2023 за 757/27196/23-к в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , належній на праві власності ОСОБА_8 , за результатами якого виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 1 358 770 (один мільйон триста п`ятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят) грн.;

- грошові кошти в сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) доларів США;

- банківська пластикова картка НОМЕР_1 ;

- банківська пластикова картка НОМЕР_2 ;

- картка пам`яті «SAMSUNG» (М8-МС 320);

- системний блок чорного кольору номер: FCC0.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, яка постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а відтак підлягає скасуванню.

Вилучені в ході обшуку грошові кошти не відповідають жодному з критеріїв, визначених ст. 98 КПК України, не могли зберегти на собі жодних ознак вчинення злочину та бути його знаряддям, а тому не можуть вважатись речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України.

Крім того, власник грошових коштів не має жодного відношення до кримінального провадження, в рамках якого внесено клопотання про арешт майна, останній допитаний у справі в якості свідка, з моменту вилучення майна минуло вже два місяці.

Накладення арешту на майно вкрай негативно впливає на повсякденне життя власника майна та змушує останнього до зміни свого звичного способу життя.

В судове засідання адвокат та прокурор не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000445 від 27.05.2022 за фактами придбання, перевезення, зберігання з метою буту та збуту лікарських засобів за попередньою змовою групою осіб; легалізації (відмиванні) доходів отриманних злочинним шляхом, тобто фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на виконання таких коштів, внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння, вчиненого у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб; фінансування тероризму, тобто зборі будь-яких активів з метою їх використання для будь-яких цілей терористичною організацією, провадження будь-якої іншої терористичної діяльності, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 321-1, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 258-5 КК України.

19.07.2023 прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого за результатами проведеного 11.07.2023 обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2023 за 757/27196/23-к в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , належній на праві власності ОСОБА_8 , за результатами якого виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 1 358 770 (один мільйон триста п`ятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят) грн.;

- грошові кошти в сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) доларів США;

- банківська пластикова картка НОМЕР_1 ;

- банківська пластикова картка НОМЕР_2 ;

- картка пам`яті «SAMSUNG» (М8-МС 320);

- системний блок чорного кольору номер: FCC0, посилаючись на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Так, задовольняючи дане клопотання, внесене в межах даного кримінального провадження слідчий суддя дійшов висновку, що у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, вказане в клопотанні майно підлягає арешту, оскільки воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000445 від 27.05.2022 та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. При цьому перевірено наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України.

Також, слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 від 12.07.2023 про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000445 від 27.05.2022.

На переконання колегії суддів клопотання органу досудового розслідування про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено, відповідно, доводи адвоката про те, що арешт на вищевказане майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні сторони обвинувачення, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майно за результатами проведеного 11.07.2023 обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2023 за 757/27196/23-к в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , належній на праві власності ОСОБА_8 , за результатами якого виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 1 358 770 (один мільйон триста п`ятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят) грн.;

- грошові кошти в сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) доларів США;

- банківська пластикова картка НОМЕР_1 ;

- банківська пластикова картка НОМЕР_2 ;

- картка пам`яті «SAMSUNG» (М8-МС 320);

- системний блок чорного кольору номер: FCC0, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6050/2023 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний 757/30612/23-к

Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1