НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

05 січня 2024 року ЄУ № 322/2085/23 (Провадження № 1-кп/322/36/24)

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Жежелів Козятинського району Вінницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

встановив:

22 грудня 2023 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 (відомості в ЄРДР внесені 08.11.2023 за №0000390).

Ухвалою судді від 25.12.2023 призначено підготовче судове засідання у вказаному провадженні.

05.01.2024 перед початком підготовчого засідання на адресу суду надійшло клопотання начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 04.01.2024 у якому останній просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , строком на 60 днів із визначенням йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 грн.

Клопотання обґрунтоване обставинами, які вказують на обґрунтованість підозри обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, та наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України.

Як підставу клопотання прокурор посилається на положення ст.ст.36, 40 , 131, 132, 176 178, 181 184, 194, 315 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим розглянути клопотання по суті, підтримав доводи клопотання, зазначив, що раніше встановлені ризики не зменшилися.

Серед причин, які перешкоджали прокурору подати до суду клопотання у строк, передбачений ч.1 ст.199 КПК України зазначив, що особисто його (як прокурора, який перебуває у відрядженні до Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону) було включено у групу прокурорів в цьому кримінальному провадженні 04.01.2024 і того ж дня ним було вручено клопотання стороні захисту. На питання в цьому контексті (не дотримання строку, передбаченого ст.199 КПК України) щодо решти прокурорів, які включені до складу групи у вказаному провадженні, відповіді не надав.

Захисник вважав, що вказане клопотання не підлягає розгляду оскільки воно подано з порушенням строку визначному ст.199 КПК України. Наведені прокурором причини пропуску вважав не поважними.

Крім цього вказував, що заявлені у клопотанні ризики взагалі відсутні, що обвинувачений не в змозі сплатити визначений розмір застави.

За умови розгляду клопотання по суті, просив відмовити у його задоволенні, або хоча б визначити менший розмір застави 10 розмірів прожиткового мінімуму.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу (заходи забезпечення кримінального провадження).

Положеннями КПК України не визначено, порядок дій суду у випадках коли на стадії підготовчого засідання клопотання про продовження строку тримання під вартою подано із порушенням строку на його подачу, тому суд вважає, що вказане питання доречно вирішити при розгляді клопотання по суті в сукупності з іншими обставини, які вирішуються судом в контексті обрання, зміни, продовження чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому.

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п.9 ч.2 ст.132 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є - запобіжні заходи.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.176 КПК України визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3, 4 вказаної статті слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч.8 цієї ж статті під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Положеннями ч.1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Аналіз вказаних положень процесуального закону вказує на те, що конкретно у вказаному випадку щодо обвинуваченого ОСОБА_4 за умови існування наявності ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України міг бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від області від 09.11.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів (копія вказаної ухвали стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження і до матеріалів клопотання не долучена). Водночас зі змісту клопотання випливає, що слідчий суддя застосовуючи згаданий запобіжний захід щодо ОСОБА_4 визначила альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму. Дія ухвали слідчого судді спливала 06.01.2024, що і обумовило прокурора звернутися зі згаданим клопотанням в підготовчому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Згідно з ч.ч.3, 6, 7 цієї статі при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах.

При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Відповідно до ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Положеннями ч.ч.1 - 3 ст.117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Пропущений строк у кримінальному провадженні, що здійснюється з урахуванням особливостей, визначених статтею 615 цього Кодексу, може бути поновлений, якщо заінтересована особа подала клопотання не пізніше 60 днів з дня припинення чи скасування воєнного стану.

Ухвала слідчого судді, суду про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Подання клопотання заінтересованою особою про поновлення пропущеного строку не припиняє виконання рішення, оскарженого з пропущенням строку.

Клопотання про продовження дії запобіжного заходу подано у день проведення підготовчого (05.01.2024) засідання, а само воно складено і вручено стороні захисту за день до цього (04.01.2024), втім воно не містить в собі клопотання про поновлення пропущеного строку.

Пояснення в цьому контексті надані прокурором в підготовчому засіданні, не можна визнати поважними причинами для пропуску строку визначеного ч.1 ст.199 КПК України.

Суд не дає оцінку тому чи існували заявлені ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України на момент обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, адже ці обставин встановлені слідчим суддею, в результаті чого була постановлена відповідна ухвала, яка набрала законної сили. Втім на теперішній час сторона обвинувачення мала б довести, що заявлені в минулому ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Водночас до клопотання не додано жодних матеріалів, які б свідчили на його обґрунтованість. В самому клопотанні відсутні відомості про, те що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. У клопотанні навіть відсутні посилання на положення ст.ст.197, 199 КПК України. За своїм змістом клопотання є таким, як те, що подано для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватою, а не для продовження строку тримання під вартою, адже лише в його резолютивній частині міститься вказівка про продовження строку дії запобіжного заходу, тоді як в мотивувальній частині про це не згадується взагалі.

Крім цього відповідно до п.п.15, 19 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; диспозитивність.

Вручення протилежній стороні клопотання за день до його розгляду, без жодних матеріалів, які б обґрунтовували зміст клопотання, на переконання суду нівелює згадані засади.

Враховуючи перелічені обставини суд вважає, що само по собі обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, а тому у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст.115 - 117, 176, 197, 199, 314, 316, 369 - 372, 392, 532 КПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1