Справа № 182/5629/23
Провадження № 1-кс/0182/1445/2023
У Х В А Л А

Іменем України

14.12.2023 року м. Нікополь

Слідчий-суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001271 від 16.10.2023 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянки України, офіційно працевлаштованої ООО «Птахокомплекс «Дніпровський»», яка депутатом та особою з інвалідністю не являється, має неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше на судимої,-

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ,-

за участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001271 від 16.10.2023 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 16 жовтня 2023 року, в денний час доби, ОСОБА_4 , перебувала за місцем свого фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де вона проживала сумісно зі своїм чоловіком ОСОБА_7 .

16 жовтня 2023 року приблизно о 14 годині 00 хвилин між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на побутовому ґрунті раптово виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті ОСОБА_7

16 жовтня 2023 року приблизно о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_1 під час сварки, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне вбивство свого чоловіка ОСОБА_7 , взявши зі столу кухонний ніж, який тримала у правій руці та яким з метою вбивства, діючи умисно нанесла один удар в область грудної клітини з ліва ОСОБА_7 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження згідно лікарського свідоцтва про смерть № 502 від 17.10.2023 року у вигляді проникаюче колото різане поранення передньої стінки грудної клітини.

Від отриманих тілесних ушкодження ОСОБА_7 помер на місці.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 інкримінованому йому злочину повністю підтверджується наступними доказами: протоколом обшуку приміщення квартири АДРЕСА_2 від 16.10.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.10.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.10.2023 року та протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.10.2023 року.

Враховуючи той факт, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, та наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні тому виникла необхідність обрати запобіжний захід у відношенні підозрюваного, який попередить настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) об`єктивно існує, бо підозрювана, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого.

Так, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на потерпілого та свідків) об`єктивно існує, бо підозрювана може незаконно впливати на них з метою зміни показів, оскільки перебуває з ними в тісних родинних та дружніх стосунках.

Враховує, що інкримінований ОСОБА_4 злочин належить до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років; доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення; доведення існування ризиків: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків та потерпілого.

Зважаючи на вищевикладені обставини у сукупності, є всі підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дій, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України;

- у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 , може впливати на свідків її задокументованої злочинної діяльності, з метою зміни ними своїх показань та неповідомлення про свій незаконний вплив слідчому, прокурору, суді та покинути відомі слідству її можливі місця перебування;

- під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_4 комусь на поруки, що виключає можливість передачі її на поруки;

- не підтверджено факт наявності у ОСОБА_4 будь-яких заощаджень, що виключає можливість застосування до неї запобіжного заходу у вигляді застави.

- ОСОБА_4 фактично проживала за місцем вчинення кримінального правопорушення разом з її чоловіком ОСОБА_7 та його батьком ОСОБА_8 , який є свідком у кримінальному проваджені, що виключає можливість застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи вищевикладене виникла необхідність продовжити у відношенні підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу, який забезпечить виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку чим, прокурор просив продовжити строк тримання під вартою щодо підозрюваної строком на 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрювана у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала.

Адвокат ОСОБА_6 підтримав позиціюпідозрюваної.

Заслухавши прокурора, адвоката, підозрювану, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

У п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Судом приймається до уваги практика Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до у ваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Під час розгляду заявленого прокурором клопотання сторона захисту не спростовує питання обґрунтованості підозри, враховуючи це, та те, що на даний час до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, суд вважає, що наявна підозра у вчиненні обвинуваченою вказаних правопорушень є вочевидь обґрунтованою.

Крім того, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, її соціальні зв`язки, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання її винуватою в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Суворе покарання, яке може бути призначене обвинуваченій в разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, може спонукати її переховуватись від суду. Суворість покарання, при оцінці ризику переховування від суду, узгоджується з позицією ЄСПЛ, зазначеною в рішеннях, викладених у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко протиУкраїни».

Також судом приймається до уваги, що в провадженні суду перебуває кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України.

Тож суд, враховуючі тяжкість злочину, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вважає доведеним і наявність ризу тиску на потерпілого та свідків з метою зміни ними своїх показань, оскільки перебуває з ними в тісних родинних та дружніх відносинах.

Таким чином, перевіривши поєднання ймовірності та наслідків настання несприятливих подій, встановлених при застосуванні та продовжені запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та особу обвинуваченої, приходить до висновку про те, що і на даний час ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, встановлені судом раніше, продовжують існувати, є реальними та не зменшились.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 зможе ухилитися від суду та не виконувати процесуальні обов`язки, а підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на вищевикладені обставини, суд не вбачає.

На підставі викладеного суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

Строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 слід продовжити не більш ніж на 60 діб.

Розмір застави не визнавчався, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України.

Керуючись п.6 ст. 199 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Продовжити строк тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 діб, тобто до 10.02.2024 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1