КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 02 листопада 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.11.2023 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах терміну досудового розслідування, тривалістю 60 днів, тобто до 31.12.2023 включно, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій

____________________________________________________________________________________

Справа № 761/39784/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7124/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або визначити підозрюваному розмір застави.

У апеляційній скарзі захисник зазначав, що при розгляді клопотання слідчим суддею проігноровано доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Зокрема, ОСОБА_6 , який займав посаду Голови Наглядової Ради до 15.06.2023, не мав жодної можливості готувати, брати участь чи впливати на підписання додаткових угод та договорів, щодо виготовлення та відправку упродовж 2023 року продукції ПрАТ «КЦКБА», оскільки вказані питання не входили до сфери його службових повноважень, натомість вказаними питаннями займався Генеральний директор.

Станом на день початку виконання ОСОБА_6 своїх обов`язків за посадою керівника, а саме 15.05.2023, всі діяння, які викладені слідчим у клопотанні як склад кримінального правопорушення, вже були виконані колишнім генеральним директором ПрАТ «КЦКБА» ОСОБА_10 .

Крім того, на переконання захисника, описані у клопотанні слідчого діяння не містять всіх елементів складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, з огляду на обов`язкову наявність особливого мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, особливостей об`єктивної та суб`єктивної сторони тощо.

Слідчим суддею не досліджувалося питання наявності обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. У наданому слідчим обґрунтуванні наявності таких обставини не було вказано жодної конкретної слідчої (розшукової) або процесуальної дії, яку необхідно було провести до спливу двохмісячного строку досудового розслідування.

Крім того, захисник зазначав, що слідчий суддя дійшов необґрунтованого висновку про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, єдиною підставою для висновку слідчого судді про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду стала виключно санкція статті та тяжкість покарання.

На переконання апелянта, наявність у ОСОБА_6 дружини та дитини, постійного місця роботи, сталих зв`язків з місцем проживанням, наявність рідних та близьких, не можуть свідчити про його намір ухилятись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Більше того, підозрюваний не має жодних судимостей, постійно проживав та проживає в передмісті м. Києва, протягом воєнного стану не виїжджав і не має наміру виїжджати за межі України, не мав в минулому випадків неявки за викликом органів слідства та суду.

Посилання органу досудового розслідування на наявність у ОСОБА_6 широкого кола знайомих серед громадян рф, які можуть допомогти йому переховуватися від органу досудового розслідування та суду, на думку захисника, є безпідставним, оскільки у клопотанні слідчого не зазначено даних жодної такої особи.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не уточнив, на підставі чого він дійшов до висновку про наявність ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, а стороною обвинувачення не було надано жодних матеріалів, які б підтверджували реальність загрози незаконного тиску з боку підозрюваного на інших учасників кримінального провадження.

Слідчим суддею не надано належне обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, та не взято до уваги те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Докази планування або здійснення протиправної діяльності після вручення останньому повідомлення про підозру у матеріалах відсутні, а інкриміноване йому кримінальне правопорушення є закінченим.

Крім того, органом досудового розслідування вилучено всі документи, на підставі яких здійснювалася господарська діяльність ПрАТ «КЦКБА».

Також слідчим суддею не обґрунтовано неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Характеристика підозрюваного та стан його здоров`я вказують на те, що він об`єктивно не зможе ухилятися від слідства і суду чи вчиняти інші протиправні дії.

ОСОБА_6 є людиною похилого віку, у нього наявні стійкі хронічні захворювання, суттєві розлади здоров`я, що тягнуть за собою необхідність спокою, постійного догляду та лікування.

Крім того, апелянт звертав увагу на те, що підозрюваний постійно перебуває в лазареті установи тримання під вартою, а продовження такого запобіжного заходу призводить до погіршення стану його здоров`я.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За правилами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути продана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого розглянуто 02.11.2023 тоді як апеляційну скаргу надіслано захисником засобами електронного зв`язку 07.11.2023, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не убачає підстав для розгляду питання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Як убачається із матеріалів судового провадження, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000025, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 січня 2023 року за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

10.06.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у здійсненні за попередньою змовою групою осіб умисних дій, спрямованих на допомогу державі - агресору (пособництві) з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави - агресора, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

26.07.2023 постановою першого заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 10.09.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2023 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.08.2023 включно, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2023 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено тримання під вартою до 09.09.2023 включно, без визначення розміру застави.

25.08.2023 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у здійсненні за попередньою змовою групою осіб умисних дій, спрямованих на допомогу державі - агресору (пособництві) з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави - агресора, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.09.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до семи місяців, тобто до 10.01.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.09.2023 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено тримання під вартою до 04.11.2023 включно, без визначення розміру застави.

30.10.2023 старший слідчий в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тривалістю 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.11.2023 задоволено клопотання слідчого та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах терміну досудового розслідування, тривалістю 60 днів, тобто до 31.12.2023 включно, без визначення розміру застави.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчим суддею прийнято рішення з дотриманням кримінального процесуального законодавства, при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без вчинення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який має вищу освіту, одружений, працює на посаді директора ПрАТ "КЦКБА", має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, а також врахував вік підозрюваного, стан його здоров`я, репутацію та майновий стан, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованого йому злочину, зміст підозри та вимоги абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України.

У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про відсутність у діях ОСОБА_6 усіх елементів об`єктивної та суб`єктивної сторони складу інкримінованого йому злочину, та посилання на те, що до службових повноважень ОСОБА_6 не входили інкриміновані йому дії, на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи тяжкість, конкретні обставини злочину та дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, доводи захисника в апеляційній скарзі про наявність у підозрюваного дружини та дитини, постійного місця роботи, сталих зв`язків за місцем проживання, відсутність наміру виїжджати за межі України, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності інших наведених у клопотанні ризиків у кримінальному провадженні, у тому числі ризику впливу на свідків та інших підозрюваних, який існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наведені стороною захисту в апеляційній скарзі дані про особу підозрюваного були враховані слідчим суддею, проте обгрунтовано визнані такими, що не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, колегія судів звертає увагу, що відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Матеріали справи не містять та захисником не надано медичних висновків щодо неможливості утримання під вартою ОСОБА_6 у зв`язку із наявними у нього захворюваннями, а тому посилання про наявність у підозрюваного ряду захворювань, самі по собі, не можуть бути достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 02 листопада 2023 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3