Справа № 214/1109/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002303 від 26.12.2017 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про зміну обраного щодо нього запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання зазначив, що він має позитивну характеристику з місця проживання. До того ж, у нього на утриманні знаходяться мати-пенсіонер, у якої хронічне захворювання серця та сестра-інвалід дитинства, які потребують допомоги. Також, обвинувачений зазначив, що у нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина від першого шлюбу з тяжким захворюванням з дитинства. Крім того, він з 30.04.2021 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 , у якої є донька восьми років, а також у них є спільна донька, якій 1 рік 2 місяці, вони перебувають на його утриманні, потребують підтримки та допомоги. У разі зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, він зобов`язується з`являтися за кожним викликом до суду. Зауважує, що до його арешту, він був офіційно працевлаштований і може повернутися працювати. Крім того, просив звернути увагу суду, що за час перебування під вартою, у нього погіршився стан здоров`я. Також, зауважив, що має намір стати на військовий облік для захисту своєї країни та своїх рідних.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого та надала письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на 2 (два) місяці. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначила про те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. При цьому, існують ризики, яким неможливо запобігти, окрім як шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, про що свідчать спосіб та суспільна небезпека вчиненого ним кримінального правопорушення, строк покарання який йому загрожує в разі визнання винним, відсутність міцних соціальних зв`язків, а також те, що він одразу після вчинення злочину втік. Окрім того, обвинувачений не виконав покладених на нього судом обов`язків при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу та тривалий час ухилявся від явки до суду. Також, існує ризик вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, що підтверджується характером вчиненого злочину, відсутністю міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, а тому і постійного джерела доходу. При цьому, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, який ним вчинено в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.01.2017 року. Окрім того, вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.10.2021 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 с.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Також, вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2022 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 с.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Вказані обставини, на думку прокурора, свідчать про продовження вчинення обвинуваченим інших злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора, натомість клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт підтримали та просили задовольнити.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 2 (два) місяці, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.

Колегією суддів встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроби ОСОБА_6 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку колегії суддів, ОСОБА_6 може переховуватись від суду, про що свідчать спосіб та суспільна небезпека вчиненого ним кримінального правопорушення, строк покарання який йому загрожує в разі визнання винуватим, відсутність міцних соціальних зв`язків, а також те, що він одразу після вчиненого злочину втік.

Окрім того, про можливість переховування обвинуваченого від суду свідчить та обставина, що обвинувачений не виконав покладених на нього судом обов`язків при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу та тривалий час ухилявся від явки до суду.

При цьому, на думку колегії суддів, існує ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення, що підтверджується характером вчиненого злочину, відсутністю міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, а тому і постійного джерела доходу.

При цьому, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, який ним вчинено в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.01.2017 року.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги, що вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.10.2021 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 с.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Також, вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2022 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 с.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Також, колегія суддів наголошує, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних тяжких злочинів.

Всі зазначені обставини, на думку колегії суддів свідчать про ризик вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень.

Вказані вище обставини, на думку колегії суддів, в сукупності, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду та продовжувати вчиняти інші злочини, що вказує на необхідність продовження обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, колегія суддів приймає до уваги зазначені вище факти, які в сукупності беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду та продовжувати вчиняти інші злочини, тому вважає недоцільним зміну обраного запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, на цілодобовий домашній арешт.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ані обвинуваченим, ані його захисником, не наведено жодних обставин, які свідчили б про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, або про їх зменшення.

Колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а наведені ОСОБА_6 та його захисником доводи з приводу позитивної характеристики з місця мешкання, можливості офіційного працевлаштування та наявності у нього на утриманні дітей та родичів, не можуть бути гарантією того, що обвинувачений не буде переховуватися від суду та продовжувати вчиняти інші злочини.

Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2 (два) місяці, тобто до 04.03.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 05.01.2024 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2