У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.10.2023 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Христинівка Христинівського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2007 та 2016 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 25 листопада 2023 року з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції з Христинівським районним судом Черкаської області)

захисник ОСОБА_8

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, що полягає у забороні у певний період доби, з 22:00 год. по 06:00 год. залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 25 листопада 2023 року.

Покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за всіма викликами слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор зазначає, що слідчим суддею не враховано, що під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Оскільки злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_7 має досить високий ступінь суспільної небезпеки, прокурор вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного, окрім як домашнього арешту, не надасть в повній мірі органу досудового розслідування виконати завдання кримінального провадження.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 19.08.2020, відповідно до наказу директора регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_9 №587/ОC від 19.08.2020, ОСОБА_7 призначено на посаду виконуючого обов`язки начальника виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Христинівка» служби приміських пасажирських перевезень регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

В період часу з 02.01.2020 року по 12.11.2020 року ОСОБА_7 , діючи

за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та

ОСОБА_13 умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, бажаючи настання негативних наслідків, шляхом зловживання службовим становищем, діючи всупереч інтересам АТ «Укрзалізниця», під час проведення планового ремонту лінійного (технологічного) обладнання моторвагонного рухомого складу, що перебуває на балансі та у власності АТ «Укрзалізниця, заволодів коштами останнього в особливо великих розмірах на загальну суму 1 620 390 грн., що в 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

27.09.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначав, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж домашній арешт.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, та зазначив, що матеріали справи вказують на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, але враховуючи те, що прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ст. 194 КПК України, дійшов висновку, що встановленим ризикам можна запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, в даному випадку - у вигляді особистого зобов`язання строком з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження особи в пересуванні має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під домашнім арештом завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання його під домашнім арештом. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для тримання особи під домашнім арештом.

Згідно до матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 194 КК України, який є особливо тяжким, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до 3 років та з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вимог закону та зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, а тому існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід, а саме такий, як особисте зобов`язання, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і в судовому засіданні апеляційного суду необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, як на підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неприйнятним, оскільки лише сама тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 не може бути підставою для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як домашній арешт, виходячи з сукупності заявлених та встановлених ризиків.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання для досягнення мети заходу забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.10.2023 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: