Справа № 202/1353/24
Провадження № 1-кс/202/840/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543 від 19.12.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення огляду, а саме на 10 купюр номіналом по 100 долларів США: РН19165622В, РВ28918362М, РВ28918364М, РВ28918363М, РВ28918360М, РА29481160В, РА29481161В, РВ29258006М, РВ29291033F, РF27194633К, які опечатані до спец пакету WAR1207953.

Клопотання мотивоване тим, що відділом розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000543 від 19.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.01.2024 року приблизно о 14 год. 10 хв. у службовому приміщенні кабінету № 208 Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Виконкомівська, буд. 36, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді водія санітара НОМЕР_1 бригади ТРО « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в/ч НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», розуміючи обсяг службових повноважень службової особи начальника відділення СВ Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , який відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про Національну поліцію» розділу 6 наказу № 570 «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України» від 06.07.2017, є службовою особою органу Національної поліції України, уповноваженою в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень та відповідно до ч. 2 примітки 1 до статті 368 КК України, начальник відділення СВ Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , є особою, яка займає відповідальне становище, а саме виконує повноваження слідчого в кримінальному провадженні №0000981 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, в якому він є учасником ДТП, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, за прийняття ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні, рішення про не притягнення останнього до кримінальної відповідальності, запропонував слідчому у кримінальному провадженні ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1 000 доларів США (одна тисяча доларів США) та поклав на робочий стіл ОСОБА_6 паперовий конверт з грошовими коштами в сумі 1 000 доларів США.

23.01.2024 в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23.01.2024 на підставі заяви ОСОБА_6 в порядку ст.30 Конституції України, приведено огляд в ході якого виявлено та вилучені грошові кошти, які знаходилися у паперовому конверті, а саме 10 купюр номіналом по 100 долларів США: РН19165622В, РВ28918362М, РВ28918364М, РВ28918363М, РВ28918360М, РА29481160В, РА29481161В, РВ29258006М, РВ29291033F, РF27194633К, які опечатані до спец пакету WAR1207953.

Вказані речі, документи та майно мають суттєве значення для проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, тому 22.01.2024 постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Сукупність зібраних на даний доказів дають підстави для подальшого продовження досудового розслідування свідчать про те, що було вчинено кримінальне правопорушення такого ступеня тяжкості, що виправдовує застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості приховування вказаного майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий звернувся з даним клопотанням

Прокурор в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд даного клопотання за його відсутності, в заяві вказав, що заявлені вимоги підтримує та просить накласти арешт з метою збереження речових доказів.

Власник вилученого майна в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.

На підставі викладеного, у зв`язку із неприбуттям учасників судового розгляду аудіо-, відеофіксація судового засідання не здійснювалась.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частина 1 ст. 170 КПК України вказує на те, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відділом розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000543 від 19.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.01.2024 року в період часу з 14:30 год. до 15:03 год. в приміщені службового кабінету заступника начальника начальник відділення СВ Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , який добровільно видав грошові кошти в сумі 1 000 доларів США купюрами номіналом 100 у загальній кількості 10 штук, отримані від ОСОБА_5 за не притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000981 за ч. 1 ст. 286-1 КК України

Вказані грошові кошти мають характер речових доказів та визнані речовим доказами у кримінальному провадженні постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 22.01.2024 року.

Як встановлено в судовому засіданні, вищевказані грошові кошти вилучено 22.01.2024 року. Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна було направлено до суду 24.01.2024 року, тобто в межах строку, передбаченого ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що вилучені грошові кошти, які визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні, мають доказове значення у даному кримінальному провадженні і можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на зазначене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту речових доказів може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення, перетворення.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, з урахуванням вимог порядку затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, зокрема проведення експертизи, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене у кримінальному провадженні № 0000543 від 19.12.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, майно, а саме: 10 купюр номіналом по 100 долларів США: РН19165622В, РВ28918362М, РВ28918364М, РВ28918363М, РВ28918360М, РА29481160В, РА29481161В, РВ29258006М, РВ29291033F, РF27194633К, які опечатані до спец пакету WAR1207953.

Заборонити відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Арештоване майно зберігати в порядку визначеному розділом «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1