№ 317/2562/22
№/п 1-кп/317/69/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 від 06.08.2022 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , з наведенням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 27.11.2023 року ОСОБА_7 , було продовжено строк тримання під вартою до 25.01.2024 року.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 .

Захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_8 , заперечував проти клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_7 повністю підтримала клопотання та позицію захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , за ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області, закінчується 25.01.2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Розглянувши клопотання прокурора та захисника, заслухавши думку учасників процесу щодо клопотань, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням «Вемхофф проти Федеративної Республіки Німеччина» від 27 червня 1968 року Європейський Суд з прав людини констатував, що безперервне тримання особи під вартою може бути виправдано, лише якщо у справі є конкретні посилання на те, що вимога захисту публічного інтересу, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає вимоги поваги особистої свободи.

Питання тривалого тримання особи під вартою неодноразово було предметом й інших рішень ЄСПЛ, в яких міжнародна судова інституція послідовно наголошувала на зменшенні необхідних підстав тримання особи під вартою зі спливом часу.

В контексті даної справи суд вважає, що ті ризики, які існують в даному кримінальному провадженні вже не можуть бути підставою для безальтернативного тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, оскільки судом досліджені докази у провадженні, допитані потерпіла та свідки сторони обвинувачення та захисту. На думку суду наявним ризикам в змозі запобігти інший запобіжний захід, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України домашній арешт, який відповідно до статті 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному або обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи обставини даного кримінального провадження, суд вважає клопотання захисника обгрунтованим та вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.

Захисником до матеріалів справи додано документи, які підтверджують наявність у батьків обвинуваченої належної їм на праві власності квартири АДРЕСА_1 , де зареєстрована ОСОБА_7 , і які не заперечували в суді проти її проживання в зазначеній квартирі.

Відповідно до приписів статті 195 КПК України при обранні такого запобіжного заходу, як домашній арешт, суд своєю ухвалою має право застосувати до обвинуваченого електронні засоби контролю. В даному випадку суд вважає наявними підстави для їх застосування.

Крім того, за приписами статті 194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд призначає один або декілька обов`язків, визначених частиною п`ятою цієї статті. В даній справі суд вважає необхідним зобов`язати ОСОБА_7 утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками в кримінальному провадженні, прибувати до суду за викликом та носити електронний засіб контролю.

Оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту передбачає заборону покидання житла, необхідності в призначенні інших обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, суд не вбачає.

На думку суду вказаний запобіжний захід та покладені судом обов`язки нівелюють ризики, наявні в даному кримінальному провадженні, та на цей час в достатній мірі здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_7 , тому підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 194-196, 201 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на домашній арешт з забороною покидати квартиру АДРЕСА_1 , цілодобово.

Зобов`язати ОСОБА_7 утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Зобов`язати ОСОБА_7 прибувати до суду за викликом.

Зобов`язати ОСОБА_7 носити електронний засіб контролю.

Строк дії даної ухвали до 15 березня 2024 року включно.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно після оголошення даної ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, її захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» і до ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для виконання.

Ухвала суду остаточна.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3