Справа № 991/9859/23
Провадження 1-кс/991/9952/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 листопада 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2023 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 , яка на підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 13.11.2023 була передана на розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

1.Зміст поданої скарги

У своїй скарзі ОСОБА_3 вказує, що 06.11.2023, він як голова ГО «НОН-СТОП» надіслав на офіційну електронну пошту Національного антикорупційного бюро України заяву про вчинення кримінальних правопорушень. Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за вказаною заявою до ЄРДР не внесені, про початок досудового розслідування не повідомлено, витяг з Реєстру не надано.

Так, у поданій заяві від 06.11.2023 заявник вказав про можливі вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які діючи у злочинній змові із керівництвом КМДА та мером міста ОСОБА_7 , розробили злочинну схему щодо відмивання бюджетних коштів через підконтрольні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підприємства задля ухилення від сплати податків та подальшої їх легалізації шляхом оформлення усіх нелегальних доходів та активів на близькі особи, а також виведення коштів грошей через офшорні рахунки підконтрольних їм фірм.

Також, заявник вказує, що ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 створили злочинну схему спільно з представниками КМДА з метою розтрати і привласнення бюджетних грошових коштів, шляхом укладення договорів на виконання різних робіт компаніями, підконтрольним вказаним особам. Однак, такі договори фактично не виконуються, а кошти отримані за договорами перераховуються на рахунки компаній-нерезидентів, підконтрольним вказаним особам або на рахунки близьких їм осіб.

У скарзі зазначено, що у діях зазначених суб`єктів вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111-2, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 258-5, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_3 просить задовольнити його скаргу, визнати незаконною бездіяльність уповноважених осіб НАБУ та зобов`язати останніх внести до ЄРДР відомості за його заявою про вчинення злочинів.

2.Позиція учасників судового засідання

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, однак у своїй скарзі просив розглядати її за його відсутності, вимоги викладені у ній підтримав.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, однак до його початку надіслав письмові пояснення, в яких повідомив, що листом від 10.11.2023 №112/192/34757 ОСОБА_3 був повідомлений про те, що за результатами розгляду його заяви не встановлено об`єктивних даних, які би свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів НАБУ. Також представник НАБУ вказав, що заявником не наведено будь-яких конкретних фактів, що могли би свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності скаржника ОСОБА_3 та представника органу, бездіяльність уповноваженої особи якого оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду відповідної скарги.

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, право на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні серед іншого можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання ними заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

3.1. Щодо предметної підсудності

Порядок звернення із такими скаргами та їх розгляду слідчим суддею врегульовано ст. 304-307 КПК України.

Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду - слідчим суддею ВАКС.

Питання предметної підсудності ВАКС врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України, яка передбачає перелік кримінальних правопорушень та умови, за яких вони віднесені до предметної підсудності ВАКС. До вказаного переліку не належать, зокрема, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.111-2, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 258-5 КК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя не розглядатиме доводи скарги, які стосуються невнесення відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ст. 111, ст. 212, ст. 365 КК України, що не відносяться до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, а тому обмежується розглядом вказаної скарги лише у частині невнесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 209, 364, 368, 369 КК України, яке, за доводами заявників, вчинене службовими особами Харківської обласної військової адміністрації.

3.2. Щодо відсутності бездіяльності

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Так, згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п.4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Як вбачається із поданої заяви, скаржник вказує про вчинення ряду кримінальних правопорушень громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , які діючи у злочинній змові із посадовими особами КМДА та КМР злочинну схему щодо укладення договорів з підконтрольними вказаним особам договорів за завищеними цінами із ухиленням від сплати податків та подальшої легалізації отриманих коштів шляхом оформлення усіх нелегальних доходів та активів на близьких осіб, а також виведення коштів грошей через офшорні рахунки підконтрольних таких особам фірм.

Проаналізувавши подану скаргу та долучену до неї заяву, слідчий суддя вважає, що в них відсутні відомості, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення вказаними особами кримінального корупційного правопорушення, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

У поданій заяві відсутні конкретні відомі заявнику обставини вчинення вказаними особами дій, які б містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони вказаних ним злочинів, передбачених статтями 191, 364, 209, 368, 369 КК України. Так, заявник фактично наводить у своїй заяві аналіз господарської та фінансової діяльності, а також описує матеріальний стан ОСОБА_9 , однак логічного зв`язку вказаних відомостей із зазначеними ним злочинами заявник не наводить. Також заявник не зазначає, які конкретні дії чи бездіяльність вказують на зловживання з боку службових осіб КМР та КМДА або ж свідчать про використання наданих повноважень всупереч інтересам служби, так само не вказує якими особами отримано та надано неправомірну вигоду від такої діяльності.

Крім того, із повідомлених заявником відомостей щодо конкретних товариств, в інтересах яких відбувається заявлене скаржником зловживання службовими особами, неможливо встановити достовірність щодо дійсності провадження зазначеними товариствами діяльності із надання різних послуг, а також їх підконтрольності чи зв`язку із відповідними особами.

Крім того, слідчий суддя відзначає, що для кваліфікації дій за ст. 364 КК України необхідно настання матеріальних наслідків, які б перевищували 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В обгрунтування настання таких наслідків, заявник не вказує суму шкоди, яка завдана від таких дій, що унеможливлює встановити чи існує причинно-наслідковий зв`язок між такими діями та наслідками. Аналогічно заявник жодним чином не вказує суму імовірної шкоди, яка б відповідала розміру, передбаченому ст. 191 КК України.

Натомість, заявник висловлює припущення про ймовірне вчинення протиправних дій групою осіб, яке ґрунтується виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності процесуальних рішень та дій окремих приватних осіб та посадових місцевих органів виконавчої влади.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що самих лише припущень заявника про наявність певної змови та реалізації схеми щодо виведення бюджетних коштів та їх подальшої легалізації недостатньо для висновку про наявність вказаних кримінальних правопорушень, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування відносно вказаних осіб.

У даному випадку невиправданим є застосування механізму кримінального переслідування та процесуального примусу для дослідження інформації, зазначеної у поданій заяві.

Керуючись ст.214, 303-304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

2.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1