Справа №705/4636/23
1-кп/705/637/24 ВИРОК
23.02.2024 м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лузанівка Кам`янського району Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
04 січня 2023 року близько 19 години 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , в темну пору доби, керуючи автомобілем «Audi 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.3. б), п. 12.6. г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, рухаючись від м. Звенигородка Черкаської області в напрямку м. Вінниця, на 550 кілометрі+900 метрів автодороги М-30, поблизу м. Умань Черкаської області, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, рухаючись зі швидкістю 104 км/год., перевищуючи максимально допустиму швидкість руху (90 км/год.) транспортних засобів на вказаній ділянці автомобільної дороги, під час виникнення небезпеки для руху, яку він був спроможний об`єктивно виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину у забороненому для цього місці з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля. Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Audi 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , а саме вимог п. 2.3. б), п. 12.6. г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, перебуває у причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Показав, що дійсно 04.01.2023 в темну пору доби, рухаючись на власному автомобілі, здійснив наїзд на ОСОБА_5 , яка перебігала дорогу у невстановленому місці. ЇЇ побачив занадто пізно та не встиг загальмувати. Вину у вчиненому визнає повністю, дуже шкодує про вчинене, просить вибачення у всіх. Зазначив, що звертався до слідчого з метою з`ясування контактів потерпілої для врегулювання питання відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, але від слідчого він їх не отримав. До суду потерпіла не з`являлась, до нього вимог про відшкодування шкоди не пред`являла. Просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він є особою пенсійного віку, автомобіль йому потрібен для пересування поза межами місця проживання, а громадським транспортом йому важко пересуватися.
Оскільки ОСОБА_4 повністю визнав свою вину за ч. 2 ст. 286 КК України та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлена правильність розуміння ним змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченому положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, що характеризують особу обвинуваченого, та документів, що містять відомості про речові докази та процесуальні витрати, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими частиною третьою статті 349 КПК України.
Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тому засуджує його за ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; конкретні обставини його вчинення; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується формально позитивно, є пенсіонером, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, оскільки він визнає свою вину, висловлює жаль з приводу вчиненого таготовність бути покараним за скоєне. Крім того, обвинувачений під час судового розгляду вказував на готовність відшкодувати завдану потерпілій шкоду.
Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Також суд враховує досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з якою рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення оцінено як низький, та ризик небезпеки для суспільства визначено як середній. У своїх висновках орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Крім того, суд бере до уваги позицію потерпілої ОСОБА_6 , викладену нею у письмовій заяві від 07.12.2023, в якій остання просила розгляд кримінального провадження проводити без її участі. Щодо міри покарання ОСОБА_4 поклалась на розсуд суду, але зазначила, що не заперечує щодо призначення міри покарання, не пов`язаної із позбавленням волі. Цивільний позов потерпілою не заявлений, будь-яких заяв щодо претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого потерпілою не подано.
Відповідно до ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
За змістом ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про доцільність засудження ОСОБА_4 до позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На думку суду, саме такий вид покарання відповідає вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення винної особи, запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, тобто відповідає меті покарання без його реального виконання.
Крім того, враховуючи конкретні обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також те, що пішохід ОСОБА_5 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці дорожньо-транспортної пригоди, перетинала проїзну частину у забороненому місці, чим також порушила Правила дорожнього руху, що в свою чергу ускладнило можливість обвинуваченого уникнути наїзду, суд дійшов висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Під час досудового розслідування і судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався, з урахуванням обставин вчиненого злочину та особи винного суд не вбачає підстав для застосування такого заходу на період до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.01.2023 арешт слід скасувати.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, у період якого зобов`язати відповідно до ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
- автомобіль «Audi 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий ОСОБА_4 під зберігальну розписку, залишити ОСОБА_4 за належністю.
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 січня 2023 року арешт на автомобіль «Audi 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.02.1991, виданим ДАІ МВС в Хмельницькій області, належить ОСОБА_7 .
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним у порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1