Справа № 146/1014/18
Провадження №11-кп/801/1365/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2023 у кримінальному провадженні, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.11.2017 року за №0000137 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187 КК України,

якою задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, починаючи з 30.11.2023 року до 28.01.2024 року включно,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив письмове клопотання в якому просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 діб. В обґрунтування застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 покладається забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також необхідність запобігання спробам: переховування від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких умисних злочинів, санкція яких передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років позбавлення волі, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки ОСОБА_7 ніде не працює, не має постійного джерела існування, відсутні соціально стримуючи фактори та міцні соціальні зв`язки. Крім того, ОСОБА_7 відомі місце проживання потерпілих, а тому перебуваючи на волі, враховуючи характер та обставини вчинених кримінальних правопорушень, він буде мати реальну можливість на них незаконно впливати, а тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою не забезпечить його належної поведінки та запобігання ризикам визначеним ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим, просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав думку обвинуваченого ОСОБА_7 . При цьому зазначив, що його підзахисний ОСОБА_7 на протязі тривалого часу, близько 6 років, утримується під вартою.

Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні щодо розгляду клопотання прокурора поклались на розсуд суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2023 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, починаючи з 30.11.2023 року до 28.01.2024 року включно.

Строк дії ухвали суду визначено 60 діб, тобто до 28.01.2024 року включно.

Прийняте рішення обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Термін утримання ОСОБА_7 під вартою спливає, розгляд справи на даний час ще не завершено, у справі не допитано всіх свідки згідно реєстру матеріалів досудового розслідування на допиті яких наполягає обвинувачений ОСОБА_7 , що не виключає можливості тиску останнього на вказаних свідків. У зв`язку з чим, імовірна можливість продовження ОСОБА_7 протиправної поведінки в подальшому. Обвинуваченому ОСОБА_7 під час судового розгляду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, жодного доказу про зникнення цих ризиків суду не надано.

Перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, яких ще не допитано в судовому засіданні, а також на обвинуваченого ОСОБА_9 , продовжити вчиняти інші злочини та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. У зв`язку з чим, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, обставини, за яких обвинувачений вчинив дії, що ставиться йому в провину, відтак наявний ризик його можливого впливу на інших учасників кримінального провадження. Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), а тому підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на даний час суд не вбачав. Також вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді триманням під вартою, постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , судом в ухвалі нічим не обґрунтована підозра в тому, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше правопорушення (ст..177 КПК України). В порушення вимог ч. 1 ст. 196 КПК України суд в своїй ухвалі від 06.10.2023 не зазначив відомості та не посилався на докази, які обґрунтовують обставини, передбачені статтею 177 цього Кодексу, що свідчать про існування ризиків. Також вказує про те, що копію клопотання про продовження строку тримання під вартою не було вручено ні захиснику, ні обвинуваченому чим було порушено останнього право на захист.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника та самого обвинуваченого, заперечення прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як убачається з ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що обвинуваченому ОСОБА_7 під час судового розгляду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, жодного доказу про зникнення цих ризиків суду надано не було, судовий розгляд на даний час ще не завершено, в судовому засіданні не допитано всіх свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, на допиті яких наполягає сам обвинувачений, що не виключає можливості тиску останнього на вказаних свідків, а також на обвинуваченого ОСОБА_9 . У зв`язку з чим, імовірна можливість продовження ОСОБА_7 протиправної поведінки в подальшому.

З таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_7 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинене кримінальне правопорушення, може вдатися до відповідних дій. А з урахуванням того, що обвинувачений раніше судимий, за вчинення злочинів проти власності (розбої) та знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних з насильством відносно осіб похилого віку, передбачених ч.3 ст.187 КК України, на думку суду апеляційної інстанції у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності та життя, здоров`я осіб.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності інкримінованих ОСОБА_7 дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відповідно до наявних в матеріалах провадження відомостей ОСОБА_7 не має постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, офіційно непрацевлаштований, тобто не має офіційних джерел для існування, що додатково свідчить про наявність встановлених судом першої інстанції ризиків.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про відсутність ризику впливу обвинуваченим на свідків зі спливом часу, на допиті яких наполягає сам ОСОБА_7 , то апеляційний суд враховує, що всі свідки на даний час судом не допитані, а тому ризик такого впливу зберігається до дослідження їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду, оскільки вказане дає підстави обґрунтовано припускати про наявність можливості незаконного впливу на свідків зі сторони зацікавленої особи, яким є обвинувачений, з метою формування певної позиції шляхом викривлення їх показань чи надання останніми неправдивих показань.

За таких обставин, жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи захисника щодо відсутності та недоведеності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Апеляційний суд ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи. При цьому, матеріали судового провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані не були.

З урахуванням викладеного, безпідставним є доводи захисника про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу та призначення альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, у виді домашнього арешту.

Щодо доводів захисника про те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою не було вручено ні йому, ні обвинуваченому, то вони також не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки під час судового розгляду вказаного клопотання прокурора, захисник та обвинувачений клопотань про відкладеннясудового засідання з цих причин не заявляли, а тому погодилися на його розгляд. Також в ході розгляду вказаного клопотання були присутні як сам обвинувачений, так і його захисники, а тому порушень права на захист ОСОБА_7 зі сторони Вінницького міського суду апеляційним судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого продовжують існувати у вказаному кримінальному провадженні на даний час, а також тим завданням, які має досягти суд, оскільки в ході апеляційного розгляду вкотре знайшли своє підтвердження висновки суду першої інстанції щодо продовження судового слідства у вказаному кримінальному провадженні.

Водночас, апеляційний суд в черговий раз звертає увагу суду першої інстанції, щодо вживання всіх необхідних заходів для недопущення затягування розгляду вказаного кримінального провадження, розглянути справу у розумні строки та постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні апеляційним судом не виявлено.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2023 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4