ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3104/23 Справа № 191/2408/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2023 року про задоволення клопотання ДУ Синельниківська виправна колонія (№94) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2023 року було задоволено клопотання ДУ Синельниківська виправна колонія (№94) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що засуджений за весь час його перебування в установі виконання покарань має позитивну характеристику, працевлаштований, наявні заохочення та відсутні стягнення.

Суд першої інстанції вважає, що процес виправлення і виховання засудженого ОСОБА_7 є стабільним, послідовним та досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, що свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.08.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в застосуванні до засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при розгляді клопотання стосовно засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції не врахував той факт, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

Вказує на те, що відповідно до записів (результатів оцінювання) у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 від 05.06.2021 - «Стає на шлях виправлення», від 05.12.2021 - «Став на шлях виправлення».

Також зазначає, що суд першої інстанції не врахував особу засудженого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий за умисні злочини, на даний час також відбуває покарання за вчинення умисних кримінальних правопорушень, які вчинив у період іспитовому строку.

Вказав, що судом першої інстанції не враховано те, що у засудженого ОСОБА_7 у Центрально-міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито 5 виконавчих проваджень про стягнення коштів на користь держави, заборгованість по яким на момент розгляду клопотання не погашена, про наявність вказаного провадження засудженому відомо, але ним не вжито жодного заходу щодо погашення заборгованості, а згідно з ч.2 ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості.

Прокурор звертає увагу на характеристики засудженого, де зазначено, що відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі, як окремих осіб оцінюється як середній.

Тому прокурор вважає, що засуджений не міг довести своє виправлення.

Заслухавши прокурора, який підтримав свою апеляцію, засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У відповідності до роз`яснень п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, встановлено, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_7 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує умовно-дострокове звільнення.

Так, згідно наданих матеріалів, ОСОБА_7 засуджений за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2020 року за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання 10.07.2020 року. Кінець строку відбуття покарання 10.10.2024 року.

Згідно характеристики засудженого, останній знаходиться в установах виконання покарань з 13.07.2020 року. За час перебування в УВП м. Кривого Рогу Дніпропетровської області заохочень та стягнень не мав. До СВК-94 прибув 06.01.2021 року, де характеризується позитивно, працевлаштований з січня 2022 року. До роботи ставиться сумлінно та відповідально, проявляє розумну ініціативу, поставлені завдання виконує якісно та вчасно, порушень правил пожежної безпеки і безпеки праці не допускає. Має сім заохочень, які надавались останньому за сумлінне ставлення до праці. Стягнень не має. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у реалізації програми диференційного впливу «Фізкультура і спорт», етапи програми проходять самостійно, проявляє розумну ініціативу, контролю не потребує. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки і передачі. Провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає, усвідомлює повністю та розкаюється у вчиненому злочині. Відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик оцінюється, як середній. Ризик небезпеки до суспільства, у тому числі, для окремих осіб, оцінюється як середній.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 може слугувати беззаперечним підтвердженням його виправлення, а отже, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, не є обґрунтованими.

Що стосується доводів прокурора про те, що судом першої інстанції не враховано те, що у засудженого ОСОБА_7 у Центрально-міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито 5 виконавчих проваджень про стягнення коштів на користь держави, заборгованість по яким на момент розгляду клопотання не погашена, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Ці доводи були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції, який вмотивовано встановив, що зазначені прокурором виконавчі листи до установи відбування покарань на засудженого не надходили. Засудженому відомо про їх існування, він має змогу та бажає сплатити боргові зобов`язання, однак це зробити самостійно через відсутність виконавчого листа не має змоги.

Крім того, матеріали провадження містять довідку за підписом начальника ДУ «Синельниківська виправна колонія (№ 94)» та в.о. головного бухгалтера начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку установи, відповідно до якої станом на 05.05.2023 року виконавчі листи на утримання позовів та аліментів у ДУ відсутні, у зв`язку з чим вищевказані доводи прокурора є недостатньо обґрунтованими.

Посилання прокурора на характеристику засудженого в розрізі оцінки ризиків останнім вчинення повторного кримінального правопорушення та ризику небезпеки для суспільства як середнього має місце, однак оцінюється в сукупності з іншими обставинами та умовами, відповідно до яких суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що процес виправлення і виховування засудженого ОСОБА_8 є стабільним, послідовним та досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, що свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання ДУ Синельниківська виправна колонія (№ 94) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , а тому у задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2023 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 81 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2023 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4