Справа № 504/2347/21
Номер провадження 1-кп/504/334/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2024 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеської області матеріали кримінального провадження №0000166, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця за національністю, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контактом на посаді оператора планшетиста взводу управління батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді оператора планшетиста взводу управління батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби, приблизно о 08 год. 45 хв., 02.03.2020 без поважних причин не з`явився з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою (адреса місця дислокації у вироку суду не зазначається) та ухилявся від проходження військової служби та органів військового управління до 17 год. 00 хв. 21.06.2021, чим вчинив дезертирство, тобто не з`явився на службу з відпустки, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Суду пояснив, що в 2017 році уклав контракт та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , приймав участь у бойових діях в Луганській та Донецькій областях. Наприкінці лютого 2020 отримав відпустку терміном 10 діб, з якої мав повернутися до частини на початку березня місяця 2020 року, але через конфлікт зі старшим офіцером з відпустки до частини вирішив не повертатися. Про себе ВСП та райвоєнкомат не повідомляв, перебував вдома більше 5 місяців, після того, як зателефонували з ВСП прибув добровільно. Після початку воєнної агресії вимушений був виїхати з Херсону та перебратися в Миколаївську область. Бажаючи продовжувати службу в ЗСУ прибув до миколаївського воєнкомату де йому повідомили, що він судом оголошений у розшук та що продовження служби можливе лише після засудження. У зв`язку з викладеним добровільно з`явився до суду, просив скасувати розшук та відновити судове провадження. Наразі бажає служити у зв`язку з чим просить не позбавляти його волі. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Судом встановлено, що на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014, затвердженого Законом України №1126-VII від 17.03.2014, в Україні з 18.03.2014 розпочався особливий період.

13.03.2017 громадянином України ОСОБА_4 укладено контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 , про проходження громадянином України військової служби у Збройних Сил України строком на 3 (три) роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2017 № 53 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду оператора батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, згідно наказу командиру військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2019 № 196 ОСОБА_4 призначено на посаду оператора планшетиста взводу управління батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, з 13.03.2017, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.02.2020 №36 ОСОБА_4 , надано щорічну відпустку за 2019 рік терміном 10 діб, з 18.02.2020 по 29.02.2020.

Проте ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України « Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 08 год. 45 хв. 02.03.2020, без поважних причин не з`явився на службу з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою (адреса місця дислокації у вироку суду не зазначається) та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Надалі, 29.06.2021 близько 17:00 солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно прибув до Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за адресою (адреса місця розташування у вироку суду не зазначається) та заявив про вчинене ним кримінальне правопорушення.

Зі вступною промовою учасники процесу виступити відмовилися.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.408 ч.3 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення), за ознаками дезертирства, тобто нез`явлення з відпустки до військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, те, що ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується, добровільно з`явився до суду з проханням скасувати розшукові заходи відносно нього з метою можливості проходження подальшої служби в лавах ЗСУ, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

На момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, частина третя статті 408 КК України діяла в редакції зі змінами, внесеними Законом № 194-VІІІ від 12.02.2015, яка передбачала покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, є можливим застосувати дію ст.75 КК України, з покладенням на обвинуваченого обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки суд вважає, виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Заборон застосування положень ст. 75 КК України в даній справі не має.

Судом встановлено, що вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 07.10.2020, ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, зі звільненням від покарання на підставі положень ст. 75 КК України на строк 1 рік. 26.11.11.2021 ОСОБА_4 був знятий з обліку органом пробації у зв`язку зі звільненням його від покарання через закінчення іспитового строку, згідно ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 11.11.2020. З урахуванням викладеного, підстав для застосування положень ч.4 ст. 70 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 349, 371-373, 374, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком, з випробуванням, якщо протягом 1 року 6 місяців іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1