13.02.2024
Справа № 642/674/24
Провадження № 1-кс/642/556/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тимошівка Криловського району Краснодарського краю Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, не працевлаштованого, який не має офіційно місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не має на утриманні малолітніх осіб або осіб похилого віку, раніше засудженого 13.11.2023 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до відбуття покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України КК України,

встановив:

До слідчого судді надійшло вказане клопотання, в обгрунтування якого зазначено, що СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000541 від 14.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з особистих неприязних відносин, діючи умисно, систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство, що виражається в систематичному заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження відносно до своєї співмешканки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою похилого віку, що призводить до психологічних та фізичних страждань потерпілої, спричинення їй тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_5 будучи неодноразово судимим, а саме вироком Київського районного суду м. Полтави від 20.07.2022 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, тобто за заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , події якого мали місце 17.06.2022, а також вироком Ленінського районного суд м. Харкова від 13.11.2023 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, тобто за заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , події якого мали місце 29.10.2023, діючи умисно, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на вчинення психологічного та фізичного насильства, що виражається в систематичному заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження відносно до своєї співмешканки ОСОБА_6 , систематичного пригнічення та приниження її особистої честі та гідності, 09.11.2023 приблизно о 13 год. 00 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем їх спільного мешкання, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді психологічних та фізичних страждань своєї співмешканки ОСОБА_6 та бажаючи настання таких наслідків, з метою пригнічення її особистої гідності, нецензурно висловлювався на адресу останньої, висловлюючи при цьому принизливі слова, які ображають честь та гідність потерпілої. Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, незважаючи на поведінку потерпілої, яка з метою уникнення конфлікту вийшла з приміщення будинку на двір домоволодіння, прослідував за ОСОБА_6 та, знаходячись у положенні стоячи, на відстані витягнутої руки, нижньою частиною правої долоні зі значною силою завдав близько 4 х ударів в область голови з лівої сторони потерпілої. У цей час потерпіла почала кричати та просити зупинитися, виставивши при цьому руки та прикривши ними голову. Але ОСОБА_5 , відчуваючи значну фізичну перевагу, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, наніс ще близько 3 ударів в область голови ОСОБА_6 , які прийшлися по лівій кисті потерпілої, якою остання намагалася захистити область голови. Насильницькі дії ОСОБА_5 були припинені свідком ОСОБА_7 , яка прибігла до місця вчинення злочину на крики потерпілої ОСОБА_6 .

В результаті протиправних насильницьких дій ОСОБА_5 , згідно висновку судово медичної експертизи № 09-1595/2023 від 27.11.2023 у ОСОБА_6 , мали місце наступні тілесні ушкодження: синці на голові в потиличній ділянці ліворуч та на тильній поверхні лівої кисті, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удар або удар стиснення. Вищевказані тілесні ушкодження, враховуючи їх морфологічні характеристики, могли бути отримані: 3- 5 доби до моменту огляду. За ступенем тяжкості: встановлені синці на тілі громадянки ОСОБА_6 , 1942 р.н., викликали незначні скороминущі наслідки, тривалість не більше 6 ти днів, і за цієї ознакою відповідно до п.п. 2.3.2 «Б», 2.3.5. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо своєї співмешканки, з якою він спільно проживає, що призвело до фізичних та психологічних страждань останньої, основними складовими яких є:

- систематичне заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження;

- психологічне насильство у відношенні до своєї співмешканки в межах їх сумісного місця проживання;

- насильницька агресія, що виразилася у вмотивованій деструктивній поведінці, яка спричинила психологічні страждання потерпілій, викликавши у неї психологічний дискомфорт, тобто, негативні переживання, стан напруженості, страху та пригніченості.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний спільно проживає.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу слідчий послався на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на свідків, які викривають його у вчиненні злочину, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи характер скоєного злочину ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину та незважаючи на притягнення його до кримінальної відповідальності може вчинити новий злочин, тому в даному випадку мається існування ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.

При таких обставинах, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, крім того, ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, законних джерел заробітку не має, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України

Зазначені дані свідчать про неможливість запобігання ризикам, у разі не обрання міри запобіжного заходу взагалі.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що застосування особистого зобов`язання може запобігти вказаним ризикам.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання спробі переховування від органів досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, та впливати на свідка та потерпілого у кримінальному провадженні, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчий звернувся із даним клопотанням.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Підозрюваний не заперечував проти клопотання слідчого.

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст..177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст..178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до приписів ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В контексті вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В силу ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Таким чином, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя визнає підозру у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний спільно проживає, обгрунтованою і достатньою для застосування до неї запобіжного заходу.

Інкримінований ОСОБА_5 злочин, згідно ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_5 , згідно ч.4 ст.12 КК України, підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину; у разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню iншим чином.

Із врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання є виправданим і таким, що відповідає кримінально-процесуальному закону та суспільним інтересам, у зв`язку з чим дане клопотання підлягає задоволенню, з покладенням на підозрюваного, передбачених ст.194 КПК України відповідних обов`язків.

Керуючись вимогами ст.ст. 40, 131, 132, 176-179, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, а саме до 12.04.2024 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-1)прибувати до слідчого, прокурора або суду у даному кримінальному провадженні за першою вимогою;

-2)не відлучатися за межі м.Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання з адреси: АДРЕСА_1 ;

4) докласти зусиль до пошуку роботи.

Строк дії ухвали до 12.04.2024 включно.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. ОСОБА_8 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя