Справа № 449/800/23
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2023 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000034 від 22.06.2023 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гром. України, з вищою освітою,не одруженого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 21 червня 2023 р. біля 18.00 год., перебуваючи на вулиці неподалік зупинки громадського транспорту в с. Волощина Львівського району Львівської області, під час раптово виниклого конфлікту, на грунті особистих неприязних відносин, умисно завдав одного удару ремнем в обличчя та декілька ударів кулаком правої руки в ділянку лівої сторони обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на тверду поверхню, а ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії, завдав ще один удар ногою в ділянку грудей ОСОБА_5 , який перебував на землі, чим спричинив останньому легке тілесне ушкодження.

Свою вину у скоєному злочині ОСОБА_4 визнав повністю та пояснив, що дійсно 21 червня 2023 року біля 18.00 год., під час конфлікту із ОСОБА_5 наніс останньому декілька ударів. У вчиненому розкаюється, просить суд суворо його не карати.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , пояснив, що 21 червня 2023 р. біля 18.00 год., проходив біля зупинки громадського транспорту в с. Волощина Львівського району Львівської області, де до нього підійшов ОСОБА_4 , який перебував у нетверезому стані, почав його обзивати і наніс удар ремнем в обличчя, від чого він а ОСОБА_4 завдав йому ще один удар в груди ногою.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі доказами, проте суд визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у обвинуваченого, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно вимоги УІАП ГУНП у Львівській області, довідки-характеристики виданої Бібрською міської ради Львівської області, відповіді КП Перемишлянська центральна районна лікарня, встановлено, що ОСОБА_4 , раніше притягався до кримінальної відповідальності, на Д обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, по місцю проживання скарг чи зауважень зі сторони Бібрської міської ради немає, за час проживання в с. Волощина ОСОБА_4 зарекомендував себе задовільно.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, який в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий, задовільної характеристики по місцю проживання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку. Як пом`якшуючу його вину обставину, суд визнає - щире каяття у вчиненому та активне сприяння встановленню дійсних обставин по справі. Як обтяжуючу обставину покарання суд визнає вчинення правопорушення щодо особи похилого віку. Тому суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у виді 180 годин громадських робіт.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді 180 годин громадських оробіт.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1