Провадження № 1-кп/742/399/23
Єдиний унікальний № 742/3960/23
У Х В А Л А

іменем України

23 жовтня 2023 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000882 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України в порядку п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України,

установив:

Прокурор Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000882 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України в порядку п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000882 від 05.06.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України.

01.12.2015 до Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області надійшли матеріали перевірки 04.06.2015 року до Прилуцького МВ УМВС надійшла заява ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 , працюючи завідуючим складом, в обов?язки якого входило приймання товару, відвантажування товару, прийом грошових коштів за відвантажений товар у експедиторів, здійснив привласнення належних їй коштів на загальну суму 30500 гривень.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 , пояснила, що проживає з чоловіком ОСОБА_6 . З 2014 року вона являється ФОП та орендує приміщення на території «Райсількомунгоспу» за адресою АДРЕСА_1 . Остання займається оптовою торгівлею продуктами харчування. 05.03.2015 року нею було прийнято на посаду завідуючого складу ОСОБА_5 , в його функціональні обов?язки входило прийом та відпуск товару та приймання коштів за реалізований товар від торгових представників. він був повністю відповідальний за товар, який знаходився в приміщенні складу, він видавав товар зі складу, та приймав його, приймав кошти за реалізований товар від торгових представників та мав передавати їх потерпілій особисто чи її чоловіку. Вони працювали по двох схемах: 1) наші торгові представники брали товар зі складу у ОСОБА_5 та відвозили його у торгові точки, де з ними відразу ж розраховувалися, після чого ОСОБА_5 мав віддати отримані кошти згідно бланку здачі коштів або ж 2) торгові представники давали товар в торгові точки на певний строк на реалізацію з подальшою виплатою, що підтверджувалося підписами в накладних та записом про термін оплати за товар. При звірках випливало, що є прострочки по накладним, тобто кошти за товар до нас не надходили, що могло б бути у випадках несвоєчасного розрахунку за нього з боку торгових точок, чи привласнення їх з боку торгових представників, або ж їх міг привласнювати сам ОСОБА_5 . Зі слів мого чоловіка ОСОБА_6 він мав розмову з торговими представниками, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і ті повідомили, що всі кошти передавали особисто ОСОБА_5 , не вписуючи в бланк здачі коштів, згідно його вказівки. На даний час сума коштів, привласнених ОСОБА_5 становить 54159,99 грн.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , який дав наступні покази: що він проживає з дружиною ОСОБА_4 , яка являється ФОП. Вона орендує приміщення на території «Райсількомунгоспу» за адресою АДРЕСА_1 , де займається оптовою торгівлею продуктами харчування, та він допомагає їй у цьому.

05.03.2015 року нею було прийнято на посаду завідуючого складу ОСОБА_5 . В його функціональні обов?язки входило прийом та відпуск товару та приймання коштів за реалізований товар від торгових представників. ОСОБА_5 був повністю відповідальний за товар який знаходився в приміщенні складу, він видавав товар зі складу, та приймав його, приймав кошти за реалізований товар від торгових представників та мав передавати їх його дружині чи останньому. При звірках випливало, що є прострочки по накладним, тобто кошти за товар до нас не надходили, що могло б бути у випадках несвоєчасного розрахунку за нього з боку торгових точок, чи привласнення їх з боку торгових представників, або ж їх міг привласнювати сам ОСОБА_5 . Зробивши звірку з клієнтами, він мав розмову з торговими представниками, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і ті повідомили, що всі кошти передавали особисто ОСОБА_5 , не зазначаючи всю суму в бланк здачі коштів, згідно його вказівки, не повідомивши йому саме вони це і робили. Таким чином ОСОБА_5 , отримуючи кошти, за реалізований товар, частину з них, яку зазначав у бланці здачі коштів, віддавав свідку чи його дружині, а частину привласнював. Свідок після звірки з клієнтами, виявив нестачу коштів на загальну суму 54159,99 грн. та зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що приїде на склад, щоб з?ясувати у нього питання нестачі коштів, після чого, коли він приїхав, то його на робочому місці не виявилося. Працівники свідку повідомили, що ОСОБА_5 щойно відлучився, сказавши, що йде по цигарки. Після цього його ніхто не бачив. Свідок зателефонував йому на мобільний телефон, ОСОБА_5 зізнався, що привласнив кошти і просив його не шукати, бо він покінчить життя самогубством і в цьому будуть винні потерпіла та свідки. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили, що всі кошти передавали особисто ОСОБА_5 , не зазначаючи всю суму в бланк здачі коштів, згідно його вказівки, не повідомивши йому саме вони це і робили. Таким чином ОСОБА_5 , отримуючи кошти, за реалізований товар, частину з них, яку зазначав у бланці здачі коштів, віддавав свідку чи його дружині, а частину привласнював. Допитаний в якості свідка гр. ОСОБА_16 , який дав наступні покази: Десь в 20-х числах березня 2015 року (точної дати він не пам?ятає) свідок проходив випробувальний термін на посаді експедитора ФОП ОСОБА_4 . Потім десь через місяць його було призначено водієм-експедитором, ввірено йому вантажний автомобіль. Офіційно він працевлаштований не був. Останній отримував товар (це були продукти харчування) на складі від завідуючого складом ОСОБА_5 , отримував від нього накладну на товар, при цьому свій підпис за отриманий товар ніде не ставив. Товар він привозив до торгових точок, де продавцям чи завідуючому магазином віддавав накладну та вивантажував товар, вони перевіряють наявність отриманого товару, та засвідчують це своїм підписом та розраховуються за продукцію. У випадку, якщо товар давався у кредит, то про це було зазначено у накладній. Отримавши кошти, свідок привозив їх та передавав завскладом ОСОБА_5 особисто. Коли витікав строк кредиту по платі за товар, то представники з торгових точок віддавали їх йому та коли він приїздив наступного разу, чи могли передавати торговим представникам нашого складу, які теж об?їздили торгові точки та приймали замовлення на продукцію. Коли останній приїздив з торгових точок, то виручку передавав особисто в руки ОСОБА_5 , заповнивши до цього бланк здачі коштів по накладних. При цьому ОСОБА_5 надиктовував йому текст даного бланку, де вказували анкетні дані клієнта, номер накладної, дату та суму сплачених коштів. Часто, заповнюючи бланк здачі коштів, ОСОБА_5 наказував мені не вносити в даний бланк деякі грошові суми, які фактично були отримані мною в цей день від клієнта. Тобто він забирав у свідка всі кошти, отримані ним за товар у цей день, а фактично показував лише їх частину, скриваючи частину клієнтів, які розрахувалися з ним за товар цього дня, пізніше він міг надиктовувати свідкові при заповненні бланку здачі коштів клієнтів та кошти, які розрахувалися задовго до цього. При цьому він ніде не ставив свій підпис про те, що отримував кошти від нього, чи передавав він їх начальниці, йому невідомо. Свідок чинив так, бо так робили усі експедитори, такі як ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_13 . Він думав, що тут заведено такий порядок, і довіряв їм, ніяк при цьому не перестраховувався, тепер довести те, що він чесно повертав кошти ОСОБА_5 не можливо. Фабрицій говорив, що так треба писати та робити, нічого більше не пояснюючи. В кінці травня 2015 року він прийшов на роботу та дізнався, що ОСОБА_5 виявилося, що він крутив якісь махінації з грошима. Як виявилося після проведення ревізії, що кошти по деяких накладних, які були ним отримані в торгових точках за товар та особисто передані ОСОБА_5 , не були передані ним в бухгалтерію. Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 , який дав аналогічні покази, що і ОСОБА_16 .

Враховуючи вищевикладене, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин сплив ще 21.04.2020.

Таким чином, навіть у випадку встановлення особи, винної у вчиненні вказаного злочину, така особа підлягатиме звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності.

В судове засідання прокурор не з`явився, згідно письмової заяви просила розгляд справи проводити без її участі, клопотання підтримує.

Потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність як засада кримінального провадження відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України є нетяжким злочином.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних та перевірених доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000882 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України в порядку п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України проводилося досудове розслідування по заяві ОСОБА_4 , яка являється фізичною особою-підприємцем про заволодіння працівником ОСОБА_5 , який працював завідуючим складом, шляхом зловживання службовим становищем її грошовими коштами у сумі 30500 гривень, яке мало місце в орендованому приміщенні на території «Райсількомунгоспу» в м. Прилуки, за адресою: Чернігівська обл., м. Прилуки, вул. Фрунзе, буд. 45-А в 2015 році.

Вирішуючи питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, суд враховує, що потерпіла у письмовій заяві про вчинення кримінального правопорушення вказала на конкретну особу, та обставини злочину.

Проте в подальшому слідчим не здійснено всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження.

У провадженні, де потерпілий та свідки вказують на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо потерпілого, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про закриття кримінального провадження через не встановлення осіб, що вчинили кримінальне правопорушення на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, ч.1 ст. 49 КК України, суд

П О С ТА Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000882 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України в порядку п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1