НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

27 жовтня 2023 року Справа № 322/1377/23

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Харитонівка Коростишівського району Житомирської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

встановив:

22 липня 2023 року, приблизно о 05 годині 45 хвилин, в світлий час доби, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-21074», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині вулиці Івана Клевчука в смт. Новомиколаївка Запорізької області, зі сторони вулиці Молодіжної в напрямку вулиці Гоголя зі швидкістю, приблизно 60-70 км/год, що перевищує максимально дозволену швидкість руху в межах населеного пункту.

В цей час у попутному напрямку, попереду водія ОСОБА_5 , здійснював рух велосипедист ОСОБА_7 .

Під час руху, поблизу будинку № 196 по вулиці Івана Клевчука, водій ОСОБА_5 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушення координації дії, викликаних вживанням алкогольних напоїв, діючи із злочинною недбалістю, маючи об`єктивну можливість бачити велосипедиста ОСОБА_7 , який рухається попереду, заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не вжив, не обрав безпечної дистанції, не дотримуючись вимог Закону України «Про дорожній рух» та пункту 12.3 Правил дорожнього руху, допустив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ-21074», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на задню ліву частину велосипеда під керуванням велосипедиста ОСОБА_7 .

Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги пп. «а» 2.9, п.п. 12.3, 12.4, пп. «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, відповідно до яких:

- 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

- 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год;

- 12.9 Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7.

Невиконання водієм автомобіля «ВАЗ 21074», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді поєднаної тупої травми голови, грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок, яка виразилась переломами кісток скелета (черепу та ребер) та ушкодженнями внутрішніх органів (головного мозку), яка ускладнилась розвитком шоку, від яких ОСОБА_7 загинув на місці події.

Вищезазначені дії ОСОБА_5 судом кваліфікуються за ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, підтверджують розмір витрат на залучення експерта та документів щодо речових доказів. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що він дійсно 22.07.2023, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ-21074 по вул. Івана Клевчука в смт. Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області та скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , який рухався попереду. За твердженням обвинуваченого, він не побачив велосипедиста, оскільки був засліплений сонячним світлом, що стало причиною вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 75 КК України, дійшов висновку про неможливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки кримінальне правопорушення вчинено ним у стані алкогольного сп`яніння.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Довідками Запорізького НДЕКЦ підтверджується розмір витрат на проведення експертизи у сумі 10994,00 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, а щодо арешту майна на підставі ст. 174 цього Кодексу.

Суд дійшов висновку про необхідність продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили, з огляду на відсутність відомостей, які б свідчили про зменшення ризиків, що існували на момент обрання та продовження обвинуваченому цього запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 286-1 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 349, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 , а саме з 22 липня 2023 року.

2. Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання цим вироком суду законної сили.

3. Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави суму витрат на залучення експерта в розмірі 10994,00 грн. (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 00 коп.)

4. Речові докази у справі:

- автомобіль ВАЗ-21074, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з пошкодженнями кузова в результаті ДТП; праве бокове дзеркало заднього виду з автомобіля ВАЗ-21074, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; чохол з керма автомобіля чорного кольору з вставками помаранчевого кольору; фрагмент тканини з оббивки сидіння водія в районі підголівника повернути власнику автомобіля ОСОБА_8 та скасувати арешт цього майна;

- футболка зеленого кольору та штани зеленого кольору (камуфльовані) повернути ОСОБА_5 ;

- велосипед без назви з рамою дамського типу з рамою зеленого та синього кольорів, з пошкодженнями в результаті ДТП повернути потерпілій ОСОБА_4 та скасувати арешт цього майна;

- фрагменти лакофарбового покриття синього кольору з поверхні асфальтобетонного покриття; фрагменти нашарувань пластику чорного кольору з задньої частини рами велосипеду без назви з рамою дамського типу з рамою зеленого та синього кольорів в місці кріплення заднього колеса, зліва; кров на марлі від трупа ОСОБА_7 ; кофта велюрова чорного кольору; футболка бавовняна темно-сірого кольору; штани бавовняні темно-сірого кольору; шорти бавовняні темно-синього кольору; пара гумових калош чорного кольору та кепка камуфляжна знищити та скасувати арешт цього майна.

5. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1