КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2023,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2023 відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 11 год. 00 хв. 28.01.2024 включно, без визначення розміру застави.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувачений може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також судом враховано процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження, який неодноразово не з`являвся в судові засідання, внаслідок чого до останнього було застосовано привід, а в подальшому оголошено його у розшук. Крім того, судом враховано особу ОСОБА_6 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину проти власності. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до змісту обвинувального акту вчинено останнім за наявності не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості. Крім того, обвинувачений офіційно не одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, оголошувався судом двічі у розшук у зв`язку із ухиленням від явки у судові засідання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ризик переховування ОСОБА_6 від суду нівелюється тим, що з 27.11.2018 по 24.01.2019 до останнього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, які він виконав бездоганно. Звертає увагу, що письмові та речові докази судом ще не досліджувалися, свідки та потерпілі не допитувалися, тому суд не мав фактичних даних, які б підтверджували обґрунтованість підозри. Вказує на відсутність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності. Стверджує, що ОСОБА_6 не переховувався від суду, повістки йому не надходили, а про перебування у розшуку він дізнався від працівників поліції після затримання. Зазначає, що суд безпідставно не застосував заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Розглядаючи питання щодо застосування та продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також судом першої інстанції враховано тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, особу ОСОБА_6 , який раніше судимий, новий злочин вчинив за наявності не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості, процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження, який неодноразово не з`являвся в судові засідання, внаслідок чого до останнього було застосовано привід, а в подальшому оголошено його у розшук.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування немає.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2023, якою відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 11 год. 00 хв. 28.01.2024 включно, без визначення розміру застави - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3