Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/161/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький дистанційно в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2023 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого у кв. АДРЕСА_1 ,

застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом у примусовому порядку

В С Т А Н О В И Л А:

19 травня 2023 року близько 18 години 30 хвилин до ОСОБА_9 , за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , прийшли знайомі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з метою вживання алкогольних напоїв. Після спільного вживання алкогольних напоїв, біля 21 години 30 хвилин між домогосподарем ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виникла конфліктна ситуація, яка переросла у бійку. У ході якої, ОСОБА_8 , будучи особою, яка відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №348 від 08 серпня 2023 року страждає стійким, хронічним, психічним захворюванням у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг (відповідно до МКХ 10, F-20.00) та відповідно за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними, тримаючи в правій руці емальовану каструлю, замахнувся нею та вдарив ОСОБА_9 в лобну частину голови, від чого останній впав на підлогу. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_8 наніс удари ногою в область тулуба та грудної клітини потерпілого ОСОБА_9 , у результаті чого у останнього відповідно до висновку експерта спричинені тілесні ушкодження, у тому числі з пошкодженням життєво важливих органів. Конфліктну ситуацію між ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 припинив ОСОБА_10 , після чого потерпілого було доставлено до реанімаційного відділення Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради для надання медичної допомоги. Внаслідок спричинених особі тяжких тілесних ушкоджень, 28 травня 2023 року від черепно-мозкової травми з субдуральними і субарахноїдальним крововиливами та забоєм головного мозку потерпілий ОСОБА_9 , в реанімаційному відділенні Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради помер.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2023 року до ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом у примусовому порядку. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_8 на момент вчинення інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, згідно висновку судового - психіатричного експерта №348 від 08 серпня 2023 року так як, в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає стійким, хронічним, психічним захворюванням у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг (відповідно до МКХ 10, F-20.00), яке вимагає лікувальних заходів. За своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними.

На дану ухвалу надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_8 , в якій він просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам провадження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він удари потерпілому не наносив, а навпаки били його. Після нанесення ударів потерпілому ОСОБА_11 він викликав швидку, а сам пішов додому. На наступний день, коли приїхали до нього працівники поліції, то він вів себе спокійно. Зазначив, що оговорив себе.

Заслухавши доповідача, в дебатах захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу останнього, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції, правильно визнав доведеним, що ОСОБА_8 вчинив дії, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, постановивши ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

В судовому засіданні суду першої інстанції був досліджений висновок судово-психіатричного експерта № 348 від 08.08.2023 р. ( а. пр.184-186), згідно якого, ОСОБА_8 на період часу, до якого відноситься вчинення інкримінованого йому правопорушення, страждав та на даний час страждає психічним захворюванням у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг (відповідно до МКХ-10, F-20.00) та відповідно за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. Підпадав під дію ч. 2 ст. 19 КК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи дані висновку судово-психіатричного експерта, судом встановлена неосудність ОСОБА_8 , оскільки як на момент вчинення інкримінованого йому діяння, так і на момент розгляду кримінального провадження, він не міг і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно ч. 4 ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує в тому числі й питання чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Нормами ч. 4 ст. 94 КК України, передбачено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Цією ж нормою закону визначено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Дослідивши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано встановив, що ОСОБА_8 вчинив діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що причинило смерть потерпілого, але в момент вчинення цього діяння та на момент здійснення кримінального провадження він не міг і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто є неосудним.

Визначаючи ОСОБА_8 вид примусових заходів медичного характеру, суд врахував дані висновку судово-психіатричного експерта, ступінь тяжкості вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, пов`язане з посяганням на життя іншої особи, а також ступінь небезпечності психічно хворого ОСОБА_8 як для себе, так і для інших осіб, який у період правопорушення не перебував у стані фізіологічного афекту.

З огляду на виявлені психопатологічні феномени, наявність виражених хворобливих змін в емоційно-вольовій сфері, виявлені структурно-логічні розлади мислення з порушенням його продуктивності, враховуючи відсутність критики до свого стану, зважаючи на відсутність будь-якого психіатричного супроводу за місцем проживання ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Колегія суддів вважає, що ставити під сумнів правильність цього висновку не вбачається підстав, а тому висновки суду щодо застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із суворим наглядом щодо ОСОБА_8 ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції матеріалах провадження та є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що він після приїзду до нього працівників поліції вів себе спокійно, не спростовують та не впливають на висновки суду про необхідність застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, ухвалена з огляду на стан психічного здоров`я ОСОБА_8 , постановлена відповідно до вимог чинного законодавства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено. А тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376 ч.2, 405, 407, 419, 508 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2023 року, якою до останнього застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом у примусовому порядку без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: