Номер провадження: 11-кп/813/690/23
Справа № 522/9693/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 кримінальному провадженні №0000400, внесеному до ЄРДР 07.04.2022 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, монтажника ТОВ «Новікон», одруженого, який має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 , рахувати з дня його фактичного затримання.

Після вступу вироку в законну силу засудженого ОСОБА_8 , взяти під варту та етапувати до місця виконання покарань.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів, цивільних позовів та процесуальних витрат.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 07.04.2022, більш точний час слідством не встановлений, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, приступив до керування автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 , та почав здійснювати рух, порушивши вимоги п.п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України.

Того ж дня о 08 год. 55 хвилин, у денний час доби, в умовах необмеженої видимості, сухого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, водій ОСОБА_8 , керував технічно справним автомобілем «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух зі швидкістю не менше 62,4...65,1 км/год, у другій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Велика Арнаутська у Приморському районі м. Одеси, з боку вул. Преображенська в напрямку вул. Старопортофранківська, на якій організовано односторонній рух, три смуги руху у напрямку руху автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 , які поділені дорожньою розміткою 1.5 згідно Правил дорожнього руху України.

Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розміщений перед нерегульованим перехрестям вул. Велика Арнаутська вул. Бориса Литвака, та позначений дорожньою розміткою 1.14.3 та дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 згідно Правил дорожнього руху України, які встановлені перед даним пішохідним переходом по ходу напрямку руху автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 , видимість та оглядовість яких для водія ОСОБА_8 була необмеженою, і призначений для переходу пішоходами проїзної частини вул. Велика Арнаутська, водій ОСОБА_8 був неуважним і не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості свого руху, яка б дозволяла безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну для нього дорожньої обстановки, в тому числі на пішохідному переході. В той час як транспортний засіб, що рухався в лівій сусідній смузі, почав знижувати швидкість для пропуску пішоходу, яка здійснювала перехід від правого краю проїзної частини вул. Велика Арнаутська, водій ОСОБА_8 вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля аж до зупинки транспортного засобу та передбачаючи можливість настання наслідків свого діяння, не переконався у відсутності пішоходів на пішохідному переході та почав проїжджати його, цим самим створив перешкоду і небезпеку для пішохода. Маючи технічну можливість уникнути ДТП, на нерегульованому пішохідному переході передньою частиною кузову автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перетинала проїзну частину вул. Велика Арнаутська, по нерегульованому пішохідному переході, рухаючись зліва направо по ходу напрямку руху автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена та госпіталізована до КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР, яка в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 3, 4, 5-го ребер зліва, гематоми пальців правої кисті та правої гомілки.

Перелічені ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, та могли бути отримані в умовах ДТП (контакту автомобіля, що рухається з тілом пішохода). Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могло бути спричинені 07.04.2022 і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У даній дорожній ситуації водій автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.4. та 12.4. Правил дорожнього руху України. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 , дотримуючись вимог п. 18.4. Правил дорожнього руху України. У даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п. 18.4. Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди. У даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п. 12.4. Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору, не знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_8 своїми необережними діями допустив порушення вимог п. п. 2.3.(6); 2.9.(а); 12.4.; 18.1.; 18.4. Правил дорожнього руху України та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 та захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_10 подали аналогічні апеляційні скаргу, оскільки вважають, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційних скарг обґрунтовують тим, що судом першої інстанції не в достатній мірі враховано обставину яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття. Також зазначають, що суд не взяв до уваги, те що ОСОБА_8 вчинив злочин вперше, несудимий, є батьком двох неповнолітніх дітей, єдиною особою яка працює, а також те, що він в повному обсязі відшкодував матеріальну і моральну шкоду та потерпіла не наполягала на застосуванні покарання у виді позбавлення волі. Таким чином вважають, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Крім того, зазначають, що в порушення ст. 67 КК України, у вироку зазначено вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, що вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просять вирок змінити та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та виключити з обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Потерпіла ОСОБА_9 буду належним чином повідомленою про дату та час судового засідання до апеляційного суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку обвинуваченого, його захисника та прокурора, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності потерпілої, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності потерпілої.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який підтримав подані апеляційні скарги частково, а саме в частині виключення обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до кримінального провадження та оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а саме за ознаками кримінального правопорушення ч. 1 ст. 286-1 КК України визнав у повному обсязі та підтвердив обставини вчинених злочинів.

За таких обставин суд першої інстанції за погодженням із учасниками судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого відносно фактичних обставин кримінального правопорушення та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

У апеляційних скаргах потерпілого та захисника не оспорюються фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, встановленого судом першої інстанції та доведеність його вини у вчинені злочину, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 1 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин.

Щодо доводів апеляційних скарг потерпілого та захисника про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином законодавством чітко встановлена імперативна заборона на застосування звільнення від відбування покарання у разі засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з порушенням правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, у даному випадку, не допускається.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із доводами потерпілої та захисника щодо неправильного застосування наявності обставин, що обтяжують покарання.

Частиною 4 ст. 67 КК України встановлено, що якщо обставина, яка обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Оскільки, кваліфікуючими ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 -1 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, врахування як обставини, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння - є неприпустимим.

Колегія суддів приходить до висновку, що визнання судом першої інстанції обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованим, оскільки зазначена обставина є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 1 КК України, а тому доводи апеляційних скарг потерпілої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 в цій частині слід визнати обґрунтованими.

Отже, вирок суду першої інстанції в цій частині необхідно змінити, виключивши з нього посилання на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, в іншій частині вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 408, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 кримінальному провадженні №0000400, внесеному до ЄРДР 07.04.2022 відносно ОСОБА_8 , засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4