Справа №293/1606/19
Провадження №1-кп/293/36/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 11.08.2019 за №0000226 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Черняхів, Житомирської області, громадянина України, із середньо освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не військовозобов`язано, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України

з угодою про примирення між підозрюваним та потерпілим від 16.09.2019

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна, за наступних обставин.

10.08.2019 близько 17 год. 10 хв. ОСОБА_4 перебував поблизу під`їзду №4 житлового будинку АДРЕСА_2 , де помітив за вхідними дверима під`їзду зазначеного будинку дитячий самокат марки «SCOOTER», вартістю 673 грн., який належить ОСОБА_5 .

Тоді ж, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на умисне, таємне викрадення чужого майна, а саме дитячого самокату марки «SCOOTER», належного потерпілому ОСОБА_5 .

Діючи з корисливих мотивів, у вказаний день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне, таємне викрадення чужого майна, а саме: дитячого самокату марки «SCOOTER», належного потерпілому ОСОБА_5 , ОСОБА_4 увійшов до середини під`їзду №4 зазначеного житлового будинку переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, взяв своєю правою рукою вказаний дитячий самокат, після чого вийшов разом із ним з житлового будинку.

Залишивши будинок АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , став рухатись з викраденим майном в напряму вул.Некрасова, що в смт Черняхів Житомирської області, де неподалік, його злочинні дії були викриті мешканцями будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який був впізнаний належний їх сусіду ОСОБА_5 дитячий самокат марки «SCOOTER».

За вказаних обставин, помітивши злочинні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стали вимагати у останнього, щоб той припинив їх та повернув викрадений дитячий самокат власнику.

Однак, ОСОБА_4 , усвідомлюючи що його дії помічені іншими особами і оцінюються ними як викрадення, проігнорував вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 щодо їх припинення, утримуючи викрадене майно, а саме дитячий самокат марки «SCOOTER», вартістю 673 грн., втік з місця вчинення злочину, а майном розпорядився на власний розсуд.

Покинувши місце вчинення злочину, ОСОБА_4 , того ж дня близько 18 год. 00 хв. заховав викрадений дитячий самокат марки «SCOOTER» за місцем проживанням своєї тітки ОСОБА_8 , що мешкає по АДРЕСА_3 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, а саме дитячого самокату марки «SCOOTER», належного потерпіло ОСОБА_5 , ОСОБА_4 спричинив останньому матеріального збитку на суму 673 грн.

В підготовчому судовому засіданні сторони просили затвердити раніше укладену угоду про примирення.

Угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (ч.ч.1, 3 ст.469 КПК України).

Встановлено, що під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 16.09.2019 укладено угоду про примирення.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 повністю і беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та сприяв виконанню та реалізації завдань кримінального провадження, визначених у ст.2 КПК України щодо забезпечення швидкого і повного розслідування судового розгляду. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винним, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, просив затвердити угоду укладену між ним та потерпілим. Вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст.473,474 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснені йому судом в ході судового засідання. Зазначив, що угоду про примирення було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, зазначивши, що угоду було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Завдана йому шкода відшкодована обвинуваченим. Ні яких претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор зазначив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК та КК України, а тому не заперечив щодо її затвердження.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, укладену між підозрюваним та потерпілим і призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст.75 на звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, тривалість якого визначить суд з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , класифікується як нетяжкий злочин.

Угоду подано до суду в установлений процесуальним законом строк.

Таким чином, законодавчих обмежень щодо можливості укладення угоди про примирення у цьому кримінальному провадженні не вбачається.

На виконання вимог ч.4 ст.474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують з відповідними процесуальними правами; цілком розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; цілком розуміє характер обвинувачення, в якому він визнає себе винуватим та вид покарання, яке буде до нього застосоване.

З метою дотримання приписів ч.6 ст.474 КПК України суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що укладена угода відповідає за своїм змістом вимогам ст.471 КПК України та містить визначення сторін, які її уклали, формулювання обвинувачення і його правову кваліфікацію з зазначенням відповідної статті КК України, істотні для цього кримінального правопорушення обставини, підтвердження беззастережного визнання ОСОБА_4 своєї винуватості, узгоджене покарання.

Також угода містить згоду сторін на призначення покарання, наслідки укладення і затвердження угоди за ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди за ст.476 КПК України, дату укладення і підписи сторін.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, судом з`ясовано у обвинуваченого можливість реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Дійшовши таких висновків та реалізовуючи імперативні повноваження щодо призначення покарання, суд враховує той вид покарання, які узгодили сторони та зауважує, що під час розгляду було ретельно проаналізовано щирість каяття обвинуваченого та його особу, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у псих- та нарко-диспансерах не перебуває.

Резюмуючи викладене, суд вважає за доцільне затвердити угоду про примирення від 16.09.2019, визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, закріпленим у ст.65 КК України, у виді трьох років позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням. На підставі ст.76 КК України на обвинуваченого покладатимуться відповідні обов`язки кримінально-виправного характеру.

У зв`язку із затвердженням угоди про примирення, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без розгляду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт не накладався.

Судові витрати відсутні.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 337, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 16.09.2019 про примирення між підозрюваним та потерпілим у кримінальному провадженні №0000226 від 11.08.2019 по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти його про зміну місця проживання і роботи.

Речовий доказ: дитячий самокат марки «SCOOTER», переданий на зберіганні потерпілому ОСОБА_5 , залишити йому як власнику.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівським районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО