Номер провадження: 11-сс/813/1827/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 25.10.2023 про накладення арешту на майно в межах к/п №0000733 від 26.10.2022 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000733 від 26.10.2022 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України було частково задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, виявлене та вилучене 12.09.2023 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, на:

- чернетки із цифровими та буквеними позначеннями грошових сум, валют, інше - на 5 арк. та Перелік осіб Асоціації, які вносили грошові внески на 2 арк.;

- мобільний телефон марки Oppo, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 , із сім-картою із номером НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки Lenovo, imei 1: НОМЕР_5 ; imei 2: НОМЕР_6 , із сім-картою із номером НОМЕР_7 ;

- планшет марки IPad, imei НОМЕР_8 .

В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Окрім того, тимчасово вилучене майно, а саме: паперовий конверт із грошовими коштами на загальну суму 4300 доларів США та 16 580 грн., купюрами номіналами: 100 доларів США в кількості 43 купюри, 1000 грн. - 16 купюр, 500 грн. - 1 купюра, 50 грн. - 1 купюра, 20 грн. - 1 купюра, 10 грн. - 1 купюра; паперовий конверт із грошовими коштами на загальну суму 1671 доларів, 1900 Євро, 7000 грн., купюрами номіналом: 100 доларів США в кількості 13 купюр, 20 доларів США - 9 купюр, 10 доларів США - 20 купюр, 5 доларів США - 1 купюра, 1 долар США - 1 купюра, 100 Євро - 9 купюр, 50 Євро - 7 купюр, 200 Євро - 2 купюри, 20 Євро - 12 купюр, 10 Євро - 1 купюра, 500 грн. - 7 купюр, 5 доларів США - 1 купюра, 1000 грн. - 7 купюр - повернуто особам, у яких воно було вилучено.

Обґрунтовуючи часткове задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вказане вище майно, слідчий суддя зазначив, що вилучені під час обшуку мобільні телефони, планшет та чернетки відповідають критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити в собі листування із посадовими особами КПН «МКЛ №11» ОМР або іншими особами стосовно проведення оглядів пацієнтів, які направляються для обстежень з ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто мають значення для встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні та можуть бути використані як докази в кримінальному провадженні.

Натомість, прокурором не доведено відношення вилучених під час обшуку грошових коштів до зазначеного кримінального провадження, а також незаконність їх походження, натомість, в судовому засіданні було встановлено, що такі грошові кошти є власністю ОСОБА_7 , її чоловіка ОСОБА_8 та асоціації радіологів Одеської обл.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на залишення слідчим суддею поза увагою того, що досудовим розслідуванням встановлено обставини проведення ОСОБА_7 медичних обстежень за вказівкою керівництва із можливим отриманням неправомірної вигоди за вчинення зазначених дій, на запитання суду щодо походження грошових коштів остання не змогла пояснити які грошові кошти лежать у якому конверті, а надана в подальшому відповідь не відповідала обстановці виявлених коштів.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та накласти арешт на все майно та грошові кошти, вилучені 12.09.2023 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку власників майна, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, зазначених вимог закону дотримався з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На підставі аналізу змісту клопотання про накладення арешту на майно в межах к/п №0000733 вбачається, що прокурор визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу (а.с. 1-6).

Окрім того, з клопотання про накладення арешту на майно, витягу з ЄРДР в к/п №0000733 та інших матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів, зокрема, стосовно створення посадовими особами ТЦК та СП Одеського регіону разом із діючими лікарями сфери охорони здоров`я злочинної схеми виготовлення документів, на підставі яких приймають рішення стосовно непридатності до військової служби призовників.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що директором КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОСОБА_9 надаються вказівки завідувачам відділень очолюваного ним підприємства стосовно проведення оглядів пацієнтів, які направляються для обстежень з ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході яких підтверджуються або спростовуються діагнози, які в подальшому мають причинний зв`язок із захворюваннями, що впливають на непридатність до військової служби.

Щодо ролі завідувача рентгенологічного відділення КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОСОБА_7 встановлено, що остання індивідуально проводить медичний огляд пацієнтів, як лікар-рентгенолог займається проведенням рентгенологічних досліджень, описує рентгенологічні знімки та топографічні дослідження, в тому числі призовників, в ході яких підтверджує або спростовує діагнози, може мати причетність до членів злочинної групи, з числа медичних працівників, які за даними досудового розслідування безпосередньо вимагають та отримують неправомірну вигоду, приймаючи рішення щодо встановлення діагнозів непридатності до військової служби призовників; виконує накази директора установи в частині проведення індивідуального дослідження пацієнтів з метою встановлення «потрібного» діагнозу.

В ході проведення 12.09.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 05.09.2023 обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено, мобільні телефони, планшет, чернетки із цифровими та буквеними позначеннями, а також два паперові конверти із грошовими коштами в розмірі 4300 доларів США, 16 580 грн. - в одному конверті та 1671 доларів США, 1900 Євро та 7000 грн. - в іншому конверті (а.с. 54-57).

Постановою ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 вилучене під час проведення обшуків майно, в т.ч. паперові конверти із грошовими коштами, були визнані речовими доказами в зазначеному кримінальному провадженні (а.с. 58-61).

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Диспозиція злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України, досудове розслідування за ознаками якого наразі здійснюється в к/п №0000733, передбачає кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, якщо воно спричинило тяжкі наслідки та одержання службовою особою неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Разом із тим, ні в наявних у розпорядженні апеляційного суду матеріалах провадження, ні в поясненнях прокурора в судовому засіданні не міститься доказів того, що вищезазначене майно, зокрема, грошові кошти, на які просить накласти арешт прокурор, вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , мають будь-яке відношення до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом якого на теперішній час здійснюється досудове розслідування в к/п №0000733.

Так, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування не було доведено того, що грошові кошти, вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 будь-яким чином причетні до вчинення зазначеного кримінального провадження за фактом зловживання владою або службовим становищем та одержання службовою особою неправомірної вигоди, зокрема, того, що такі гроші набуті кримінально протиправним шляхом.

Водночас, сам по собі факт наявності в матеріалах к/п №0000733 постанови слідчого про визнання вилученого майна речовим доказом не може автоматично свідчити про відповідність таких речей критеріям речових доказів, визначеним зазначеною вище ст. 98 КПК України.

Водночас, в матеріалах провадження наявні пояснення свідка ОСОБА_7 від 04.10.2023, в яких остання зауважила на тому, що вилучені за її місцем проживання грошові кошти в розмірі 3 711 доларів США та 1860 Євро належать її чоловіку ОСОБА_8 , який працює далекобійником, отримані ним в якості заробітної плати; грошові кошти в розмірі 10 500 грн. - їх спільні з чоловіком кошти на проживання; грошові кошти в розмірі 16 580 грн. та 2 300 доларів США - вклади членів асоціації радіологів Одеської обл., в якій ОСОБА_7 являється скарбничим (а.с. 66-69).

Повідомлені гр. ОСОБА_7 обставини стосовно правомірного походження вищезазначених грошових коштів підтверджуються наявними в матеріалах провадження копіями відомості прийому внесків в асоціацію радіологів Одеської обл. за 2020-2021 роки (а.с. 72-74), виписки з рахунку «ЮніКредитБанк» на ім`я ОСОБА_11 (а.с. 77-78, 101), трудового договору між ОСОБА_12 та компанією «Truck SK s.r.o.» (а.с. 99-100).

Окрім того, власники вилучених грошових коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в зазначеному к/п не мають жодного процесуального статусу підозрюваних осіб, а посилання прокурора на те, що на запитання суду щодо походження грошових коштів ОСОБА_7 не змогла пояснити, які грошові кошти лежать у якому конверті не можуть бути розцінені в якості одного із доказів неправомірності походження таких грошових коштів, натомість, особа могла добросовісно помилятись та не запам`ятати детально, в якому саме місці, зокрема, конверті, зберігались конкретні грошові кошти.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що грошові кошти, вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , не відповідають критеріям речових доказів, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України в зазначеному кримінальному провадженні.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить переконання, що органом досудового розслідування не було доведено того, що вилучене майно, на яке просить накласти арешт слідчий, зокрема, грошові кошти, відповідає встановленим законом критеріям речових доказів в зазначеному к/п, зокрема, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані для доведення будь-яких фактів чи обставин з приводу зловживання владою або службовим становищем та одержання службовою особою неправомірної вигоди, а також набуто кримінально протиправним шляхом.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення про часткове задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 25.10.2023, якою було накладено арешт на майно, відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, в межах к/п №0000733 від 26.10.2022 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4