Провадження № 1-кс/303/1505/23
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2023 року м.Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області

ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001188 від 16 жовтня 2023 року, клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Біловарці Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

в с т а н о в и в:

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, недоцільність обрання щодо підозрюваного запобіжних заходів, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст. 176 КПК України, у зв`язку з чим слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням застави у розмірі не меншому ніж 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали заявлене клопотання, посилаючись на доводи, викладені в клопотанні, просили його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний, захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, оскільки останній працює викладачем в КЗ «Берегівська школа мистецтв імені Золтана Кодая» Берегівської міської ради.

Заслухавши доводи слідчого, прокурора про необхідність задоволення клопотання, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 затвердженого Законом № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан, який продовжено Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов?язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов?язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, у точно невстановлений досудовим розслідуванням день у ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, виник злочинний умисел на незаконне переправлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється особою призовного віку, якій обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

З метою організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України та обговорення варіантів незаконного перетину державного кордону, 05.10.2023 ОСОБА_7 в ході телефонної розмови, призначив зустріч на території автовокзалу в м.Берегово, яка мала відбутись близько 14 год. 00 хв. 06.10.2023

В подальшому, 06.10.2023, о 14 год. 40 хв. ОСОБА_8 , знаходячись на території автовокзалу в м.Берегово по вул. Мужайська, 52, діючи за вказівками ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_6 , який провів із ОСОБА_8 розмову щодо його переправлення через державний кордон України, та нерозголошення відомостей, які стануть йому відомі під час його здійснення, після чого ОСОБА_6 , на автомобілі «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , відвіз ОСОБА_8 до невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка на невстановленому автомобілі відвезла ОСОБА_8 до м.Мукачево, де при розмові із ОСОБА_8 , знаючи, що останньому обмежено виїзд за кордон, провів з ним усні домовленості про організацію його переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску. При цьому, за виконання вказаних дій, невстановлена досудовим розслідуванням особа висунула вимогу надання у якості винагороди грошових коштів у розмірі 5000 доларів США, з яких невстановлена досудовим розслідуванням особа мала частково здійснити розрахунок із іншими співучасниками злочину.

27.10.2023 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою отримання передплати за незаконне переправлення особи через державний кордон України, прибули на зустріч з громадянином України ОСОБА_8 , до ТЦ «Епіцентр» що в м. Мукачево по вул. Лавківська 1Д, та знаходячись на території торгового центру, отримали від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 4500 доларів США, в якості передплати та надали вказівки щодо подальших дій для здійснення незаконного перетину кордону.

В подальшому, 28.10.2023 невстановлена досудовим розслідуванням особа зателефонував ОСОБА_8 , та з метою належної організації незаконного переправлення останнього через державний кордон, надала вказівку приїхати до м. Берегово, та поселитися в готелі «Практик», що за адресою м.Берегово, вул.Б. Хмельницького, 101, де очікувати подальших вказівок.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України за грошову винагороду, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, з метою незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, залучили до протиправної діяльності ОСОБА_9 , який 01.11.2023 близько 17:00 годин, з метою незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, приїхав на автомобілі марки «Nissan Qashqai» номерний знак « НОМЕР_2 » на територію готелю «Практик», що за адресою: м. Берегово, вул.Богдана Хмельницького, 101, де підібрав до салону свого автомобіля ОСОБА_8 та відвіз останнього в бік прикордонного населеного пункту Гетен, Берегівського району, Закарпатської області, що межує з Угорською Республікою, під час чого надавав вказівки по маршруту руху для незаконного перетину через державний кордон України, поза пунктами пропуску до Угорської Республіки.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч.1 та ч.4 ст.214 КПК України внесено до ЄРДР за № 0001188 від 16 жовтня 2023 року. Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.2 та ч.3 ст. 332 КК України.

06 листопада 2023 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні корисливого тяжкого злочину, тому обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недоцільно та неефективно.

Осіб, які б поручились за виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Підозрюваний ОСОБА_6 , працює, однак клопотав щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому відносно нього обрати запобіжний захід у вигляді застави є недоцільним.

Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимоги ч. 1 ст.183 КПК України передбачають, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У судовому засіданні слідчий та прокурор довели наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, міра покарання якого передбачає позбавлення волі, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань для уникнення кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; його вік; стан його здоров`я: гіпертонією, ІХС, кардіосклероз атеросклератичний, ХНКІст., катаракта правого ока, підозра на цукровий діабет, наявність постійного місця роботи, за місцем роботи та проживання позитивно характеризується; наявність сталих соціальних зв`язків у місці проживання, відсутність судимостей у підозрюваного; вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик повторення протиправної поведінки.

Матеріали клопотання слідчого не містять достатніх доказів, які б вказували на безумовну необхідність обрання міри запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою.

Прокурором, слідчим належно не мотивовано, чому більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт без застосування електронного засобу контролю не може запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви щодо тяжкості вчиненого злочину не можуть бути визначальним фактором при вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Така позиція узгоджується з пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2003 від 08 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, згідно якої тяжкість злочину, законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Одночасно слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні у справі "Харченко проти України" (у справах "Третьяков проти України" та "Єлоєв проти України") зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного враховуються також вимоги ст. ст. 5-6 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Ст.5 п.1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини вказує, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно вимог ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчим, прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи зазначене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що згідно ч. 4 ст. 194 КПК України відносно ОСОБА_6 слід застосувати в межах строку досудового розслідування більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме: у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 198, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Біловарці Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю на строк два місяці по 05 січня 2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- заборонити цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Берегівському РВП ГУНП в Закарпатській області та негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_6 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Після закінчення цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Вручити копії цієї ухвали підозрюваному та захиснику негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1