У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000045, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Свалява, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000045, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2023, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000045 відомості про яке внесено до ЄРДР 28.02.2023 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше серпня 2022 року, у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , розробили протиправний механізм, відповідно до якого особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, протиправно, безпідставно вносяться до Єдиного комплексу інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (система «Шлях»), що в подальшому дає підставу для безперешкодного виїзду за межі території України, оформляючи, при цьому, фіктивний трудовий договір між особою, яка має намір виїхати за кордон, та перевізником, призначаючи таких осіб на посаду водія мікроавтобуса.

На виконання вказаного протиправного механізму, 03.08.2022 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як співзасновники, зареєстрували ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» () із видом діяльності: 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у., 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту та 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту та визначили ОСОБА_8 директором вказаного товариства. У подальшому ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», в особі директора ОСОБА_8 , отримало ліцензію на здійснення міжнародних перевезень та доступ до системи «Шлях», що давало можливість здійснювати внесення за допомогою власного електронного ключа, виданого на ім`я ОСОБА_8 , як директора товариства, до Єдиного комплексу інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (система «Шлях») відомості щодо працівників власного товариства, які являються водіями.

Згідно розподілених між собою функцій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 здійснювали підшукування відповідних потенційних «клієнтів» - осіб призовного віку, які мають намір неправомірно покинути територію України, та в подальшому, фіктивно працевлаштовували їх на ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» під виглядом водіїв. За вказані дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від так званих «клієнтів» отримували грошову винагороду у розмірі від 1000 до 1500 доларів США, в залежності від термінів перебування особи, яка покидає територію України, за кордоном або інших особистих домовленостей.

Надалі, ОСОБА_8 , реалізуючи спільні із ОСОБА_9 протиправні наміри, спрямовані на особисте збагачення за рахунок організації незаконного переправлення військовозобов`язаних чоловіків за кордон під час мобілізаційних заходів на території держави в умовах воєнного стану, до своєї протиправної діяльності залучили громадянина ОСОБА_4 . Останній маючи відповідні навики, використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за грошову винагороду, та за вказівками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , здійснював фіктивне працевлаштування в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» та безпосереднє внесення до системи «Шлях» інформації стосовно осіб призовного віку, що виїжджають за кордон у якості водіїв мікроавтобусів. Крім цього, ОСОБА_4 особисто контролював строки перебування осіб, внесених ним до системи «Шлях», під виглядом водіїв товариства, за кордоном, з метою не допущення протермінування перебування таких осіб за межами України, оскільки це є підставою для подальшого припинення дії ліцензії на міжнародні перевезення відповідними контролюючими органами та доступу до системи «Шлях».

Працевлаштування в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» здійснювалось таким чином, що особа, яка мала намір виїхати за кордон, за допомогою інтернет-месенджеру, пересилала на мобільний телефон ОСОБА_8 або ОСОБА_9 фотозображення своїх особистих документів, а останні, у свою чергу, пересилали їх ОСОБА_4 , який на підставі таких фотокопій оформляв документації про працевлаштування осіб водіями на товаристві. При цьому, такі особи фактично для оформлення документів до ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» не з`являлись, фактично в товаристві не працювали, автотранспортні перевезення не здійснювали, а виїжджали за кордон в особистих цілях, не пов`язаних з діяльністю ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», у чому і полягала фіктивність їхнього оформлення на товаристві в якості водіїв.

У кожному випадку особи, які виїхали за кордон будучи внесеними до системи «Шлях» в якості водіїв ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», перебували там до 60 діб та, перед закінченням цього терміну, повертались на декілька днів до України, щоб не протермінувати визначений законом термін перебування за кордоном. У подальшому їх повторно вносили до системи «Шлях», на підставі чого вони виїжджали за кордон.

Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою, організували механізм незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб громадян України, через державний кордон України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, на виконання вказаного протиправного механізму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_2 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду з 09.09.2022 фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_4 підготував відповідний наказ (наказ № 25 від 08.09.2022).

У подальшому, 13.09.2022 о 13:53 годині ОСОБА_4 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_10 за кордон в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало йому можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства. Наступного дня, 14.09.2022 ОСОБА_10 , в якості другого водія, на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за кермом якого в якості основного водія перебував ОСОБА_9 , на пункті пропуску «Малий Березний» виїхав до Словацької республіки, після чого ОСОБА_9 на вказаному мікроавтобусі повернувся до України вже без ОСОБА_10 , який залишився в Словаччині, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

За аналогічною схемою ОСОБА_10 виїжджав за кордон в якості другого водія також 16.10.2022, 20.11.2022, 30.04.2023 на підставі його внесення до системи «Шлях» в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», однак, у вказаних випадках основним водієм був ОСОБА_8 . Після кожного із вказаних виїздів за кордон ОСОБА_8 повертався до України вже без ОСОБА_10 .

Також 25.01.2023 ОСОБА_10 на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_2 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на пункті пропуску «Малий Березний» виїхав до Словацької республіки в якості основного водія, а вказаний автомобіль, на якому він виїхав, через невеликий проміжок часу, повернувся до України під керуванням іншої особи, вже без ОСОБА_10 , який залишився в Словаччині, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_10 .

Крім цього, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, на виконання вказаного протиправного механізму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_3 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду з 28.11.2022 фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_4 підготував відповідний наказ (наказ № 70 від 25.11.2022).

У подальшому, 03.12.2022 о 12:18 годині ОСОБА_4 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_11 за кордон, в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало йому можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства. Цього ж дня, 03.12.2022 ОСОБА_11 , на автомобілі марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_3 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на пункті пропуску «Малий Березний», виїхав до Словацької республіки, а вказаний автомобіль, на якому він виїхав, через невеликий проміжок часу повернувся до України під керуванням іншої особи, вже без ОСОБА_11 , який залишився в Словаччині.

За аналогічною схемою ОСОБА_11 виїхав за кордон також 27.01.2023 на підставі його внесення до системи «Шлях» в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» і в кожному випадку автомобіль, на якому він перетинав кордон, через невеликий проміжок часу повертався до України під керуванням іншої особи, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_11 .

Крім цього, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, на виконання вказаного протиправного механізму, щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк. АДРЕСА_4 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду, з 14.12.2022, фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_4 підготував відповідний наказ (наказ № 85 від 13.12.2022).

У подальшому, 15.12.2022 о 08:36 годині ОСОБА_4 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_12 за кордон, в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало йому можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства. Наступного дня, 16.12.2022, ОСОБА_12 на власному автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_4 , який він на вимогу ОСОБА_9 передав у оренду ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», на пункті пропуску «Малий Березний», виїхав до Словацької республіки у власних справах, не пов`язаних з роботою на ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

За аналогічною схемою ОСОБА_12 виїжджав за кордон у власних потребах, не пов`язаних з роботою в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», під виглядом водія вказаного товариства, в загальній кількості 61 раз, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_12 .

Крім цього, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленим на даний час співробітником Державної прикордонної служби України (відносно якого матеріали виділені в окреме провадження), якого вони залучили до своєї протиправної діяльності, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дії, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, на виконання вказаного протиправного механізму, щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешк. АДРЕСА_5 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду, з 27.01.2023, фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_4 підготував відповідний наказ (наказ № 111 від 26.01.2023).

У подальшому, 28.01.2023 о 19:21 годині, ОСОБА_4 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_13 за кордон в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало йому можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства. Наступного дня, 29.01.2023 ОСОБА_13 , на автомобілі марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_5 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на пункті пропуску ««Ужгород-Вишнє Нємецьке», виїхав до Словацької республіки, а автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_5 , на якому він виїхали, через невеликий проміжок часу, повернувся до України під керуванням іншої особи, вже без ОСОБА_13 , який залишився в Словаччині, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

За аналогічною схемою ОСОБА_13 виїжджав за кордон також 08.04.2023, 26.03.2023, 29.05.2023, на підставі його внесення до системи «Шлях», в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», і в кожному випадку автомобіль, на якому він перетинав кордон, через невеликий проміжок часу повертався до України під керуванням іншої особи. Востаннє ОСОБА_13 виїхав за кордон, як водій ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», 31.07.2023 і по теперішній час до України не повернувся, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленим на даний час співробітником Державної прикордонної служби України, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, організували незаконний перетин кордону ОСОБА_13 .

Крім цього, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, на виконання вказаного протиправного механізму, щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк. АДРЕСА_6 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду, з 01.03.2023, фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_4 підготував відповідний наказ (наказ № 130 від 28.02.2023).

У подальшому, 09.03.2023 о 13:22 годині, ОСОБА_4 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_14 за кордон, в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства, що надавало йому можливість виїхати за кордон. Наступного дня, 10.03.2023 ОСОБА_14 , на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_6 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на пункті пропуску «Ужгород», виїхав до Словацької республіки, а автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_6 , на якому він виїхали, через невеликий проміжок часу, повернувся до України під керуванням іншої особи, вже без ОСОБА_14 , який залишився в Словаччині, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_14 .

Крім цього, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, на виконання вказаного протиправного механізму, щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешк. АДРЕСА_7 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду, з 10.10.2023, фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_4 підготував відповідний наказ (наказ № 227 від 09.10.2023).

У подальшому, 24.02.2023 о 17:31 годині, ОСОБА_4 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_15 за кордон, в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало йому можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства. Наступного дня, 25.02.2023 ОСОБА_15 , на автомобілі марки «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_5 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на пункті пропуску «Малий Березний», виїхав до Словацької республіки, а вказаний автомобіль, на якому він виїхав, через невеликий проміжок часу, повернувся до України під керуванням іншої особи, вже без ОСОБА_15 , який залишився в Словаччині.

За аналогічною схемою ОСОБА_15 виїжджав за кордон також 18.04.2023 та 28.10.2023 на підставі його внесення до системи «Шлях» в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», і в кожному випадку автомобіль, на якому він перетинав кордон, через невеликий проміжок часу повертався до України під керуванням іншої особи, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_15 .

Крім цього, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, на виконання вказаного протиправного механізму, щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешк. АДРЕСА_8 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду, з 17.05.2023, фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_4 підготував відповідний наказ (наказ № 161 від 16.05.2023).

У подальшому, 19.05.2023, о 10:30 годині, ОСОБА_4 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_16 за кордон в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства, що надавало йому можливість виїхати за кордон. Цього ж дня, 19.05.2023, ОСОБА_16 , на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_7 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на пункті пропуску «Малий Березний», виїхав до Словацької республіки, а вказаний автомобіль, на якому він виїхали, через невеликий проміжок часу, повернувся до України під керуванням іншої особи, вже без ОСОБА_16 , який залишився в Словаччині.

За аналогічною схемою ОСОБА_16 виїжджав за кордон також 17.07.2023, та 18.10.2023 на підставі його внесення до системи «Шлях», в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» і в кожному випадку автомобіль, на якому він перетинав кордон, через невеликий проміжок часу, повертався до України під керуванням іншої особи, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_16 .

Крім цього, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дії, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, на виконання вказаного протиправного механізму, щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешк. АДРЕСА_9 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду, з 04.08.2023, фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_4 підготував відповідний наказ (наказ № 198 від 03.08.2023).

У подальшому, 07.08.2023 о 19:41 годині, ОСОБА_4 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_17 за кордон в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства, що надавало йому можливість виїхати за кордон. Наступного дня, 08.08.2023 о 09:27 годині, ОСОБА_17 на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер» д.н.з. НОМЕР_8 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на пункті пропуску «Малий Березний», виїхав до Словацької республіки, а автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_8 , на якому він виїхав, через невеликий проміжок часу, повернувся до України під керуванням іншої особи, вже без ОСОБА_17 , який залишився в Словаччині, що підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_17 .

Крім цього, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, на виконання вказаного протиправного механізму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешк. АДРЕСА_2 , який мав намір виїхати за кордон, якого за грошову винагороду, з 08.09.2023, фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водія, про що ОСОБА_4 підготував відповідний наказ (наказ № 216 від 07.09.2023).

07.08.2023, о 20:27 годині, тобто ще до фактично прийняття на роботу (згідно вказаного наказу ОСОБА_18 фактично прийнятий на роботу з 08.09.2023), ОСОБА_4 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , безпідставно сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_18 за кордон в якості водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», знаючи при цьому, що фактично вказана особа не здійснює пасажирські перевезення в якості водія товариства, що надавало йому можливість виїхати за кордон. Наступного дня, 08.09.2023, ОСОБА_18 , на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_8 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на пункті пропуску «Малий Березний», здійснив спробу виїхати до Словацької республіки, однак співробітниками ДПСУ у перетині кордону йому було відмовлено з причин відсутності достатніх підстав та непідтвердження мети слідування.

30.09.2023 о 13:20 годині, з метою реалізації свого злочинного умислу по організації незаконного перетину кордону ОСОБА_18 , ОСОБА_4 за вказівками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , повторно сформував заявку в системі «Шлях» на виїзд ОСОБА_18 за кордон. 01.10.2023 ОСОБА_18 повторно намагався виїхати до Словацької республіки вже на іншому автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_7 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на пункті пропуску «Ужгород-Вишнє Нємецьке», однак співробітниками ДПСУ у перетині кордону йому знову було відмовлено з вищенаведених причин.

03.10.2023 о 13:14 годині, з метою реалізації свого злочинного умислу по організації незаконного перетину кордону ОСОБА_18 , ОСОБА_4 за вказівками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вчергове сформував заявку в системі «Шлях» на виїзд ОСОБА_18 за кордон. 04.10.2023 ОСОБА_18 втретє намагався виїхати до Словацької республіки вже на іншому автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_9 , який йому надали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на пункті пропуску «Малий Березний», однак співробітниками ДПСУ у перетині кордону йому знову було відмовлено з вищенаведених причин.

Відмова співробітниками ДПСУ у виїзді ОСОБА_18 підтверджує фіктивність його роботи водієм ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_18 , однак останній не зміг цього зробити з причин, які не залежали від їхньої волі, так як у виїзді за кордон ОСОБА_18 було відмовлено співробітниками ДПСУ з причин відсутності достатніх підстав та непідтвердження мети слідування.

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дії, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, на виконання вказаного протиправного механізму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукали ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , мешк. АДРЕСА_10 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , мешк. АДРЕСА_11 , які мали намір виїхати за кордон, яких за грошову винагороду з 10.10.2023 фіктивно прийняли на роботу в ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК» в якості водіїв, про що ОСОБА_4 підготував відповідні накази (накази № 225 та № 226 від 09.10.2023).

У подальшому, 02.11.2023 о 15:22 годині, ОСОБА_4 , використовуючи електронний ключ цифрового підпису ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», який йому передав ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , сформував заявку в Єдиному комплексі інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (системі «Шлях») на виїзд ОСОБА_19 та ОСОБА_20 за кордон в якості водіїв ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК», що надавало їм можливість виїхати за кордон, знаючи при цьому, що фактично вказані особи не здійснюють пасажирські перевезення в якості водіїв товариства. Цього ж дня, 02.11.2023, о 22:42 годині, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер» д.н.з. НОМЕР_9 , який їм надали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на пункті пропуску «Устилуг-Зосин», виїхали до Польської республіки, а автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер» д.н.з. НОМЕР_9 , на якому вони виїхали, через невеликий проміжок часу, повернувся до України під керуванням іншої особи вже без ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які залишились в Польщі, що підтверджує фіктивність їхньої роботи водія ТОВ «ТРАНСФЕР ЛОГІСТІК».

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували незаконний перетин кордону ОСОБА_19 та ОСОБА_20

27.01.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Свалява, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше несудимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Слідчий стверджує, що обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинах підтверджується комплексом зібраних в рамках кримінального провадження доказів, зокрема: протоколами проведених обшуків, оглядами вилучених мобільних телефонів, протоколами допиту свідків, протоколами проведених НСРД та іншими зібраними в ході проведення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжкі злочини, за які, передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна.

Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.2 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду розуміючи невідворотність покарання за вчинений ним тяжкий злочин. Злочини, які інкримінуьться ОСОБА_4 , є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховування від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

- знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування;

- незаконного впливати на свідків чи інших підозрюваних тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб він змінив або відмовився від своїх показів, або схиляти їх до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, а тому будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до нього, тобто чинити на нього психологічний тиск чи фізичний вплив щоб він відмовився від своїх показів, або схилити свідка до дачі неправдивих показань, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці свідків до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Слідчий вказує, що підставою застосування підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 , вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Необхідно також зазначити, що під час досудового розслідування важливим також є і захист потерпілих та свідків. Ця підстава гостро існує саме на цій, стадії провадження, оскільки слугує забезпеченню належного відправлення правосуддя шляхом отримання показань свідків без будь-яких перешкод (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Окрім того слідчий вказує, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив таке задовольнити та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили обрати відносно підозрюваного менш суворий запобіжний захід ніж був заявлений у клопотанні слідчого, оскільки вважають, що клопотання та підозра є необґрунтованими. Зазначили, що тяжкість кримінального правопорушення, яке інкриміновано підозрюваному, не може бути підставою для застосування такого суворого запобіжного заходу. Вважають, що рикиз переховування від органів слідства та суду є недоведеним, оскільки кримінальне переслідування триває майже рік, однак підозрюваний з`являється до органів слідства та суду. Інші ризики вважають нічим непідтвердженими.

У судовому засіданні підозрюваний підтримав висловлені позиції своїх захисників, визнає факт вчинення дій, які зазначені у підозрі, однак не знав, що дані діє є протиправними.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Як випливає з матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000045 відомості про яке внесено до ЄРДР 28.02.2023 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

27.01.2024 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання документах, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаних кримінальних правопорушеннях, вік підозрюваного, наявність на утриманні матері, яка є інвалідом 2-ї групи.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливого незаконного впливу на свідків, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя вважає недоведеним стороною обвинувачення.

При цьому слідчий суддя виходить з того, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає надання стороною обвинувачення доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином суд приходить до висновку, що ризики передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які лежать в основі клопотання сторони обвинувачення знаходять своє підтвердження та не спростовані стороною захисту. При цьому оцінка наявності існування ризиків проводиться у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Така позиція суду базується на основі практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Відповідно до частин 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, закон покладає обов`язок доказування щодо наявності ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам на прокурора.

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що в силу характеру конкретного діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1ст. 194 КПК України, зокрема, обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування та необхідність запобігання ризиків, передбачених статтею п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту слід відмовити.

Разом з тим, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1ст.177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст.332 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 , без застосування електронного засобу контролю на строк до 27 березня 2024 року, з одночасним покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 186, 193, 194,309, 392, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000045, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2023, відносно ОСОБА_4 , - відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- цілодобово не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - до 27 березня 2024 включно.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було.

Повний текст ухвали проголошено в 10 год. 00 хв. 01.02.2024 року.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1