Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/1067/23
провадження № 1-кп/624/90/23
ВИРОК

іменем України

смт. Кегичівка 17 листопада 2023 року

Кегичівський районний суд Харківської області,

у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка кримінальне провадження № 0000129 від 06 жовтня 2023 року, відповідно до якого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Уссурійськ Приморський край, РФ, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, інвалідом не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засуджений, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно судового наказу Кегичівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2021 року по справі №624/800/21, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 07 жовтня 2021 року і до досягнення нею повноліття.

На підставі судового наказу Кегичівського районного суду Харківської області по справі №624/800/21, Кегичівським відділом державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 про примусове стягнення з ОСОБА_3 аліментних платежів на утримання неповнолітньої доньки.

ОСОБА_3 не маючи наміру працювати задля заробітку коштів на утримання своєї неповнолітньої доньки, тобто маючи прямий злочинний умисел на злісне ухилення від сплати аліментів встановлених судовим наказом Кегичівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2021 року по справі №624/800/21 у період з жовтня 2021 року по січень 2021 року не сплачував щомісячні аліментний платіж, у січні та лютому 2021 року сплатив щомісячні аліментні платежі, у період з березня 2021 року по жовтень 2023 року не сплачував щомісячні аліментні платежі.

ОСОБА_3 починаючи з жовтня 2021 року по теперішній час не перебував на обліку в Кегичівській районній філії Харківського обласного центру зайнятості

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст.180) та гарантується Державою. В свою чергу, статтею 15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діяння можуть виразитись, як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

За змістом ст. 27 Конвенції ООН та вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть основну відповідальність за забезпечення фінансових можливостей та умов життя, необхідних для розвитку дитини, яка потребує піклування кожного дня, а тому, навіть у випадку тимчасової втрати доходу, батьки зобов`язані невідкладно вжити всіх необхідних заходів для її належного забезпечення, зокрема шляхом працевлаштування на іншу роботу чи звернення до центру зайнятості.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_3 не виконує судовий наказ Кегичівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2021 року по справі №624/800/21 про стягнення аліментів, і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим відповідно до розрахунку за виконавчим провадженням № НОМЕР_2 заборгованості зі сплати аліментів у період з жовтня 2021 року по жовтень 2023 року становить 76696,16 гривень.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок передбачений ч. 1 ст. 164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана заява обвинуваченого, складена в присутності захисника ОСОБА_6 , про беззаперечне визнання винуватості, згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоду з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Окрім цього, до обвинувального акту долучено матеріали досудового розслідування 0000129 від 06 жовтня 2023 року та документи, що засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням докази в їхній сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 Постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

При обранні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного та дані про його особу.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, яка обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках в наркологічному та психіатричному кабінетах Кегичівської ЦРЛ, центрі пробації , військовозобов`язаних запасу в ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває.

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 164 КК України, а саме, що дане кримінальне правопорушення, на підставі ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується посередньо, не працює, а тому вважає за можливе обрати йому покарання у виді громадських робіт, проте не у мінімальному їх розмірі.

Саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст.373-374,381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_1