єдиний унікальний номер справи 531/1934/23
номер провадження 1-кп/531/203/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000273 від 02.05.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Володимирівна Полтавського (Карлівського) району, Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, не одружений, освіта середня, не працює, військовозобов`язаний, не депутат, згідно ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022,№ 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, який діє і на даний час.

Судом встановлено, що у другій декаді листопада 2022 року, у вечірній час (точної дати та часу судом не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи поряд із господарством, що належить ОСОБА_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив здійснити звідти крадіжку чужого майна.

Так, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через вхідну хвіртку, яка не була зачинена на запірний пристрій, проник до подвір`я господарства ОСОБА_4 , звідки викрав велосипед марки «Україна» синього кольору, без заднього колеса, який лежав на землі зліва, неподалік від вхідних воріт, вартістю відповідно до висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 2164 від 10.05.2023 - 950,00 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 покинув територію господарства потерпілого, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на вище вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, із проникненням у інше сховище.

Прокурор просив визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та, відповідно до ст. 75 КК України, просив звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Просив вирішити долю речових доказів.

ОСОБА_5 , його захисник та потерпілий не заперечували проти призначення покарання, зазначеного прокурором.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 4 статті 185 КК України, вину визнав повністю та пояснив, що у другій декаді листопада 2022 року, перебуваючи поряд із господарством, що належить ОСОБА_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив здійснити звідти крадіжку чужого майна.

Так, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через вхідну хвіртку, яка не була зачинена на запірний пристрій, проник до подвір`я господарства ОСОБА_4 , звідки викрав велосипед марки «Україна» синього кольору, без заднього колеса, який лежав на землі зліва, неподалік від вхідних воріт.

В подальшому, покинув територію господарства потерпілого, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнаного судом доведеним, крім визнання ним своєї вини, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_4 , підтвердив обставини викрадення його велосипеда за обставин які зазначені в обвинувальному акті.

Окрім допиту обвинуваченого і потерпілого, вина ОСОБА_5 , підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02.05.2023 року;

- протоколом огляду місця події від 02 травня 2023 року;

- протоколом огляду місця події від 02 травня 2023 року;

- постановою про визнання речовим доказом від 05 травня 2023 року;

- протоколом огляду від 05 травня 2023 року;

- звітом про фактичні витрати від 21.02.2023 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12 липня 2023 року.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, із проникненням у інше сховище, кваліфіковане правильно, вину повністю доведеною.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що обтяжують покарання, згідно 67 КК України, відсутні.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_5 не є особою з інвалідністю, не працює, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, згідно ст.89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується нейтрально. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №281 від 26.06.2023 року ОСОБА_5 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, виявляє ознаки легкої розумової відсталості. В період часу, до якого відноситься інкриміноване протиправне діяння ОСОБА_5 будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Ступінь недоумства не позбавляв його можливості в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно до висновків досудової доповіді у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній.

Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може бути у винятковому порядку.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_5 є тяжкими.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та перебування на диспансерному обліку у лікаря психіатра, характеристику обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечних діянь, відсутність непогашених судимостей, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції: ч. 4 ст. 185 КК України та відсутності необхідності обирання запобіжного заходу.

Підстав застосування відносно ОСОБА_5 ст. 69 КК України суд не вбачає.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- велосипед марки «Україна» синього кольору, без заднього колеса, який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити у правомірному володінні.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1