Дата документу 11.12.2023 Справа№ 331/2824/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2824/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1352/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст.126-1, ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нікополь Дніпропетровської області, українець, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, без місця реєстрації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 10 листопада 2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Звільнений 29 листопада 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 13 днів;

2) 10 жовтня 2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 17 вересня 2018 року по відбуттю строку покарання;

3) 1 вересня 2022 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України, та йому призначено покарання:

- за ст. 126-1 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ст. 395 КК України у виді 6 місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2022 року, більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 23 грудня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 30559 грн. 62 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України, за наступних обставин.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2021 відносно ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та застосовано наступні обов`язки та обмеження:

- знаходитись щоденно за місцем проживання: АДРЕСА_1 з 21:00 години вечора до 05:00 години ранку наступного дня;

- з`являтись у 1-й, 3-й четвер кожного місяця з 09-00 до 18-00 години на реєстрацію в кабінет 19а відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області;

- заборонити виїзд в особистих справах за межі м. Запоріжжя без дозволу начальника відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області;

- заборонити відвідувати ресторани, кафе, бари, магазини, торгові точки, де реалізуються на розлив спиртні напої, розташовані на території м.Запоріжжя.

Відповідно до довідки відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про ознайомлення особи, яка перебуває під адміністративним наглядом, 10.03.2021 ОСОБА_7 був ознайомлений з нормами ст. 395 КК України та ст. 187 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис.

Проте ОСОБА_7 , маючи умисел на ухилення від адміністративного нагляду, неодноразово порушував правила та обмеження, встановлені судом.

Так, 06.05.2021 ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до уповноваженої особи відділу поліції № 2, чим порушив правила адміністративного нагляду. За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №596567 від 17.05.2021 за ч. 1 ст. 187 КУпАП, який для розгляду направлено до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2021 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.

Окрім того, 03.06.2021 та 15.07.2021 ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до уповноваженої особи відділу поліції № 2, а також 23.06.2021, 25.06.2021, 06.07.2021, 20.07.2021 ОСОБА_7 був відсутній за визначеним місцем проживання, чим неодноразово порушив правила адміністративного нагляду. За вказаним фактом складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 187 КУпАП (серії ВАБ № 596649 від 21.06.2021, ВАБ № 596714 від 23.07.2021, ВАБ № 596716 від 23.07.2021, ВАБ № 596715 від 23.07.2021, ВАБ № 596713 від 23.07.2021, ВАБ № 596712 від 23.07.2021), які для розгляду направлені до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2021 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Також, 31.07.2021, о 22 год. 29 хв., ОСОБА_7 був відсутній за визначеним місцем проживання. За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 596748 від 07.08.2021 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, який для розгляду направлено до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2021 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Продовжуючи порушувати правила адміністративного нагляду, ОСОБА_7 03.08.2021 самовільно залишив визначене місце проживання, а саме поїхав у м. Дніпро без дозволу начальника відділу поліції № 2. За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 596749 від 25.08.2021 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, який для розгляду направлено до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2021 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Також 03.08.2021, о 21 год. 07 хв., ОСОБА_7 був відсутній за визначеним місцем проживання. За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 596750 від 07.08.2021 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, який для розгляду направлено до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2021 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Також, 05.08.2021 ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до уповноваженої особи відділу поліції № 2. За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 596760 від 25.08.2021 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, який для розгляду направлено до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2021 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Окрім того, 18.11.2021 ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до уповноваженої особи відділу поліції № 2. За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 833087 від 02.12.2021 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, який для розгляду направлено до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2021 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Також 06.01.2022 та 20.01.2022 ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до уповноваженої особи відділу поліції № 2, а також 29.12.2021, 30.12.2021, 07.01.2022, 10.01.2022, 13.01.2022 ОСОБА_7 був відсутній за визначеним місцем проживання, чим неодноразово порушив правила адміністративного нагляду. За вказаним фактом складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 187 КУпАП (серії ВАБ № 834413 від 26.01.2022, ВАБ № 834412 від 26.01.2022, ВАБ № 834411 від 26.01.2022, ВАБ № 834417 від 26.01.2022, ВАБ № 834416 від 26.01.2022, ВАБ № 834415 від 26.01.2022, ВАБ № 834414 від 26.01.2022), які для розгляду направлені до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2022 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

У подальшому, постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2022 адміністративний нагляд відносно ОСОБА_7 продовжено на 6 місяців. Однак, маючи умисел на ухилення від адміністративного нагляду, ОСОБА_7 знову порушив правила та обмеження, встановлені судом.

Так, 28.04.2022 ОСОБА_7 самовільно залишив місце проживання, а саме поїхав в смт. Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області без дозволу начальника відділу поліції № 2. За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 834429 від 10.05.2022 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, який для розгляду направлено до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2022 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Також, 28.04.2022, о 22 год. 30 хв., ОСОБА_7 був відсутній за визначеним місцем проживання. За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 834427 від 10.05.2022 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, який для розгляду направлено до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2022 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Окрім того, 05.05.2022 ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до уповноваженої особи відділу поліції № 2. За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 834428 від 10.05.2022 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, який для розгляду направлено до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2022 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Також 21.06.2022 та 22.06.2022, після 22.00 години, ОСОБА_7 був відсутній за визначеним місцем проживання. За вказаним фактом складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 914547 від 22.06.2022 та ВАБ № 914560 від 23.06.2022 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, які для розгляду направлено до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2022 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

У подальшому, починаючи з 07.07.2022, ОСОБА_7 взагалі перестав з`являтись на реєстрацію до уповноваженої особи відділу поліції № 2, а з 17.07.2022 ОСОБА_7 , маючи умисел на ухилення від адміністративного нагляду, порушив обмеження, встановлене судом, а саме самовільно залишив своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та змінив його на інше, не повідомивши про це уповноважену особу відділу поліції № 2.

У період часу з 12.11.2020 по 05.07.2022, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення систематичного домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_11 , з якою він перебував у шлюбі з 15.02.2017 по 16.12.2020, та вів спільний побут, а саме: провокував словесні конфлікти з ОСОБА_11 , вчиняв відносно останньої психологічне насильство у вигляді словесних образ, приниження гідності та залякування останньої та фізичне насильство, а саме ляпаси, стусани, штовхання, внаслідок чого остання зазнала психологічних страждань, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, негативних переживаннях, емоційній напруженості та невпевненості, розладі здоров`я, фізичній болі, викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, нездатність захистити себе, позбавлення ресурсів, необхідних потерпілій для належного добробуту, погіршення якості життя потерпілої.

12.11.2020, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в алкогольному сп`янінні, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, під час конфлікту, який виник з приводу майбутнього судового засідання, яке повинно було відбутися 16.11.2021 з приводу розлучення з ОСОБА_11 , скоїв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_11 , яке виразилось у словесних образах, а саме: ОСОБА_7 висловлювався в адресу потерпілої нецензурною лайкою, погрожував застосуванням зброї, чим спричинив останній психологічні страждання, негативні переживання, емоційну напруженість, викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, за наслідками чого, згідно постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2020 ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Крім цього, 16.05.2021, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, діючи систематично, скоїв домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_11 , яке виразилось у словесних образах і висловлюванні нецензурної лайкою в адресу потерпілої, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 психологічні страждання, негативні переживання, емоційну напруженість, розлад здоров`я, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, за наслідками чого, згідно постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2021 ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Крім цього, 11.07.2021, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, діючи систематично, скоїв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_11 , яке виразилось у словесних образах, приниженні гідності, ОСОБА_7 намагався душити потерпілу, чим спричинив останній психологічні страждання, негативні переживання, емоційну напруженість, розлад здоров`я, фізичний біль, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 595603 від 11.07.2021 у відношенні ОСОБА_7 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, 31.07.2021, о 20 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, діючи систематично, скоїв домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_11 , яке виразилось у словесних образах, криках, висловлюванні нецензурною лайкою на адресу потерпілої, погрозах, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 психологічні страждання, негативні переживання, емоційну напруженість, розлад здоров`я, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 595636 від 02.08.2021 у відношенні ОСОБА_7 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 25.12.2021, приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_7 , будучи особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2020, знаходячись за вищевказаною адресою, де тимчасово зберігалось його майно, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, діючи систематично, скоїв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно колишньої дружини - ОСОБА_11 , яке виразилось у погрозах фізичною розправою, приниженнях, ОСОБА_7 хапав за руки потерпілу, вдарив кулаком по обличчю, чим спричинив ОСОБА_11 психологічні страждання, негативні переживання, емоційну напруженість, розлад здоров`я, фізичний біль, викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, за наслідками чого, згідно постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2022 ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Крім цього, 21.06.2022, приблизно о 22 год. 10 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, діючи систематично, скоїв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_11 , яке виразилось у словесних образах, висловлюванні нецензурною лайкою на адресу потерпілої, грюканні в двері, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 психологічні страждання, негативні переживання, емоційну напруженість, розлад здоров`я, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, за наслідками чого, згідно постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2022 ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173- 2 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Крім цього, 05.07.2022, приблизно в 00 год. 30 хв., ОСОБА_7 , будучи особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись за вищевказаною адресою, незважаючи на терміновий заборонний припис № 256988 від 23.06.2022, відповідно до якого йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_11 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скоїв домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_11 , яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурними словами на адресу потерпілої, грюканні в двері, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 психологічні страждання, негативні переживання, розлад здоров`я, погіршення якості життя, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку.

Крім того, 21 червня 2022, приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з портмоне, яке знаходилось у сумці батька його колишньої дружини ОСОБА_12 ОСОБА_10 банківську картку ПАТ «Ощадбанк», відкриту на ім`я ОСОБА_10 , та вийшов на вулицю.

21 червня 2022, приблизно о 10 год. 42 хв., ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в банкоматі, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 81, зняв з банківської картки ПАТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 10000 гривень. Після цього, приблизно об 11 год. 13 хв., ОСОБА_7 пішов у магазин «АТБ», розташований по пр. Соборному, буд. 96, де банківською картою ПАТ «Ощадбанк», належною ОСОБА_10 розрахувався за придбаний товар у сумі 22 грн. 20 коп. У подальшому, в цей же день, у період часу з 11 год. 20 хв. до 11 год. 38 хв., ОСОБА_7 , знаходячись у магазині «Моя техніка» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 89, узяв товар на суму 11127 грн., за який розрахувався банківською карткою ПАТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_10 . Далі, приблизно о 12 год. 35 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 109-б, зняв готівкові грошові кошти з банківської картки ПАТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_10 в сумі 611 грн. 90 коп.

21 червня 2022, у період часу з 12 год. 51 хв. до 12 год. 56 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, знаходячись у магазині «АТБ» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 62, розплатився за товар та отримав готівкові грошові кошти з банківської картки ПАТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_10 в сумі 2124 грн.

21 червня 2022, у період часу з 13 год. 25 хв. до 14 год. 41 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, знаходячись у торгово-сервісній мережі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 58, та за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 145, розплатився за товар банківською картою ПАТ «Ощадбанк», належною ОСОБА_10 , на суму 1675 грн. 52 коп. та 4999 грн. відповідно.

Таким чином, 21 червня 2022, у період часу з 10 год. 43 хв. до 14 год. 41 хв., ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з єдиним корисливим умислом, діючи повторно, з банківського рахунку ПАТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_10 заволодів грошовими коштами потерпілого, якими розпорядився на власний розсуд, на загальну суму 30559 грн. 62 коп., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з урахуванням постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду по справі № 760/26543/17 від 15 лютого 2021 року, суд першої інстанції повинен був постановити попередній вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2022 року виконувати самостійно, яким ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Звертає увагу, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не врахував, що він за невеликий проміжок часу вчинив три епізоди злочинної діяльності, один з яких є тяжким, матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував, раніше судимий за тяжкі злочини проти власності, має не зняту та не погашену судимість, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, не має постійного місця проживання, суспільно-корисною працею не займається, стійких соціальних зв`язків не має.

Також ОСОБА_7 неодноразово свідомо нехтував встановленими загальносуспільними правилами та порушував рішення суду щодо необхідності виконання заборонного припису та встановленого адміністративного нагляду, належним чином не виконував покладені на нього обов`язки, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки та принципове ігнорування встановлених норм моралі в суспільстві.

Крім того, в обвинувальному акті за ч. 4 ст. 185 КК України вказано обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, проте суд не вказав цю обставину в мотивувальній частині вироку.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 126-1 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ст. 395 КК України у виді 6 місяців арешту, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2022 року виконувати самостійно, а в іншій частині вирок залишити без змін.

Також просить визнати в якості обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_11 до судового засідання апеляційного суду не звились, але звернулись із заявами в яких кожен просив розглянути справу без їх участі та задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 126-1, ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Переглядаючи вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність внаслідок невірного приєднання ОСОБА_7 покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є, окрім іншого, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2022 року ОСОБА_7 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Разом з тим, 21 червня 2022 року, 5 липня 2022 року та 7 липня 2022 року, тобто до постановлення вищевказаного вироку, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст. 126-1, ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року по справі № 760/26543/17 (провадження № 51 - 3600 кмо 20), якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про? відповідальність особи за? ?сукупністю? ?вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку,? і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання? з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Враховуючи, що вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2022 року ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з випробуванням, а оскаржуваним вироком йому призначено покарання, яке має відбуватись реально, то положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання з урахуванням попереднього вироку застосуванню не підлягають, а вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2022 року підлягає самостійному виконанню.

Також колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (за епізодом ч. 4 ст. 185 КК України) як обставину, що обтяжує покарання.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ця обставина була зазначена в ньому як така, що обтяжує покарання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Враховуючи, що потерпілим від кримінального правопорушення є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є батьком колишньої дружини обвинуваченого ОСОБА_7 , а предметом таємного викрадення була банківська картка потерпілого, то обвинуваченому було достовірно відомо, що він вчиняє крадіжку майна, що належить особі похилого віку.

У зв`язку з цим, колегія суддів доходить висновку про необхідність доповнення мотивувальної частини вироку посиланням на визнання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку обставиною, що обтяжує покарання і врахування вказаної обставини при призначенні покарання.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги прокурора, оскільки суд першої інстанції помилково визнав вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання.

З огляду на ч. 3 ст. 337 КПК України, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише у випадку, коли це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке в подальшому суд першої інстанції визнав доведеним, не встановив в діях ОСОБА_7 вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Цієї обставини також не було зазначено в обвинувальних актах як такої, що обтяжує покарання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

У зв`язку з цим, колегія суддів доходить висновку про необхідність виключення з вироку посилання на визнання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння обставиною, що обтяжує покарання.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 остаточного покарання, яке на думку сторони обвинувачення є м`яким і не відповідає вимогам закону, колегія суддів дійшла наступного.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, встановив відсутність обставин, що пом`якшують покарання, встановив наявність обставини, що обтяжує покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, суд першої інстанції формально врахував об`єм обвинувачення, думку потерпілої ОСОБА_11 щодо призначення покарання на розсуд суду та наявність невідшкодованої матеріальної шкоди, завданої злочином.

Проте, суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_7 3 рази притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі умисних тяжких злочинів проти власності, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та умовно-достроково, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує як вищевказані обставини, що не були належним чином взяті до уваги судом першої інстанції (у тому числі відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обставини, що обтяжує покарання), так і те, що він за невеликий проміжок часу вчинив 3 кримінальні правопорушення, одне з яких є тяжким злочином, матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 не відшкодував, соціальних зв`язків не має, не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні не має, не працює, стабільного джерела доходу не має, суспільно-корисною працею не займається.

Зазначене свідчить про те, що остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що покарання за ст. 126-1 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ст. 395 КК України у виді 6 місяців арешту, з призначенням на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточного покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, з самостійним виконанням вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2022 року, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 задовольнити.

Виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння як на обставину, що обтяжує покарання.

Доповнити мотивувальну частину вироку суду посиланням на вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку як на обставину, що обтяжує покарання.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ст. 126-1 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ст. 395 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2022 року, яким ОСОБА_7 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік виконувати самостійно.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4