УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000220 від 28.06.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі Другим слдічим відділом (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000220 від 28.06.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_4 , достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з метою надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, під час виконання своїх службових обов`язків в невстановлений досудовому розслідуванні час та місці, але не пізніше 28.06.2023 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди керівництву ВПС «Ізмаїл» в особі начальника ОСОБА_8 за безперешкодне здійснення прикордонного контролю та оформлення кожного судна та членів екіпажу, якому надавались агентські послуги, пов`язані з приходом, перебуванням, а також з відходом суден з порту в зоні діяльності ВПС «Ізмаїл».

ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, 28.07.2023, приблизно о 13:15 год., перебуваючи на парковці біля магазина «Таврія - В», розташованому за адресою: м. Ізмаїл, проспект Суворова, 181, передав ОСОБА_9 , якого для вказаної діяльності залучив ОСОБА_8 , 550 (п`ятсот п`ятдесят) доларів США для передачі їх ОСОБА_8 за безперешкодне проходження прикордонного контролю та оформлення кожного судна та членів екіпажу, котрим надавались агентські послуги, пов`язані з приходом, перебуванням, а також з відходом судна з порту в зоні діяльності ВПС «Ізмаїл».

16.10.2023 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_10 , в ході якого виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки IPHONEXR, серійний номер НОМЕР_1 , з SIM-карткою № НОМЕР_2 , оператора Vodaphone;

-документи, робоча документація ТОВ «LARUS Shipping CO» за період березень-жовтень 2023 року;

-чорнові записи ТОВ «LARUS Shipping CO»на 781 арк., блокнот чорного кольору із рукописними записами ОСОБА_10 ;

-напівавтоматичні печатки із відтисками: «ASACENTONLY LARUS SHIPPINSCOPORTOFIZMAIL № 41105735» прямокутний, «Shipping CO №41105735 LARUS» круглий, «Артшип Ізмаїл» круглий;

-робочі документи ТОВ «LARUSShipping» у 3 (трьох) файлах та копії приходних документів, та рахунок на оплату ВПСО ТТНВТ ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ».

16.10.2023 року вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що наразі наявні достатні підстави вважати, що особа, у володінні якої було проведено обшук може бути причетною до ймовірного вчинення кримінально-протиправних дій, відносно вчинення яких наразі здійснюється досудове розслідування.

Таким чином, 16.10.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правоопрушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Так, сторона обвинувачення зазначає, що накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , необхідне з метою огляду та зняття відповідної інформації, яка стосується вказаного кримінального провадження та має суттєве значення для проведення повного, всебічного досудового розслідування кримінального правопорушення, а без накладення арешту унеможливлює виявлення та огляд інформації, яка міститься на вилучених речах, призначення відповідних судових експертиз тощо.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Слідчий у судовому засіданні подане клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення,

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних зроблених висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Згідно фактичних обставин такого кримінального провадження, наразі у сторони обвинувачення наявні підстави вважати, що до можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України може бути причетна в тому числі особа, у володінні якої проводився обшук ОСОБА_4 .

16.10.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Таким чином, беручи до уваги, що згідно доводів сторони обвинувачення, необхідність в накладенні арешту на вилучене майно пояснюється подальшою потребою в проведенні огляду та зняття відповідної інформації, яка стосується вказаного кримінального провадження та має суттєве значення для проведення повного, всебічного досудового розслідування, а відтак такі речі та документи за цим критеріям відносяться до категорії речових доказів.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, а також у випадку забезпечення проведення відповідних експертних досліджень, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000220 від 28.06.2023 року задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, вилучене 16.10.2023 року під час обшуку приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_10 , а саме:

-мобільний телефон марки IPHONE XR, серійний номер НОМЕР_1 , з SIM-карткою № НОМЕР_2 , оператора Vodaphone, який поміщено до сейф-пакету S1030247;

-документи, робоча документація ТОВ «LARUSShippingCO» за період березень-жовтень 2023 року, які поміщено до білого поліетиленового пакету за №1;

-чорнові записи ТОВ «LARUSShippingCO»на 781 арк., які поміщено до білого поліетиленового пакету за №2, до якого також поміщено блокнот чорного кольору із рукописними записами ОСОБА_10 ;

-напівавтоматичні печатки із відтисками: «ASACENTONLYLARUS SHIPPINSCOPORTOFIZMAIL№41105735» прямокутний, «ShippingCO№41105735 LARUS» круглий, «Артшип Ізмаїл» круглий, які поміщено до сейф-пакету B2009485.;

-робочі документи ТОВ «LARUSShipping» у 3 (трьох) файлах та копії приходних документів, та рахунок на оплату ВПСО ТТНВТ ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ», які поміщено до сейф-пакету 600378134.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена у встановленому законом порядку до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1