Справа № 459/4200/23
Провадження № 1-кс/459/109/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року слідчий суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді клопотання представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 19 грудня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

18.01.2024 року представник заявника адвокат ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, в якому просить скасувати арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 19.12.2023 у справі № 459/4200/23 на «КАМАЗ» д.р.н. НОМЕР_1 , та документи на свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки «КАМАЗ» д.р.н. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить - ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 19.12.2023 накладено арешт, на вказане вище майно. Стверджує, що на даний час потреба в арешті відпала. Звертає увагу, що на момент проведення арешту майна, так і на момент подання цього клопотання ОСОБА_5 власник транспортного засобу не набув статусу підозрюваного у межах цього провадження. Матеріалами клопотання не наведено достатніх 3 підстав вважати, що автомобіль марки «КАМАЗ», д. р. н. НОМЕР_1 , за вказаних обставин є предметом вчинення кримінального правопорушення та має значення речового доказу у в даному провадженні. Разом з тим, зібрані у матеріалах справи докази, зокрема показання свідків, вказують, що ОСОБА_5 не має відношення до набуття, володіння, користування чи розпорядження деревиною, яка була завантажена у його транспортний засіб, а лише здійснював перевезення товару для іншої особи. Крім цього, вказує, що ОСОБА_5 є фізичною особою- підприємцем з 24.03.2005 року. На даний час у власності та користуванні ОСОБА_5 для здійснення підприємницької діяльності перебуває один транспортний засіб автомобіль марки «КАМАЗ», д. н.р. НОМЕР_1 , на який разом із документами накладений арешт. У зв`язку з цим, виконання договірних зобов`язань та здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_5 загалом неможливі. Поряд із цим, часу протягом якого транспортний засіб вже перебуває під арештом було достатньо для проведення експертних досліджень, якщо такі мали намір проводити. Крім цього, проведення жодних інших слідчих чи експертних дій що до цього автомобіля, в рамках проведення даного досудового розслідування, не планується. За наведених обставин, вважає, що арешт який було накладено, порушує законні права і інтереси власника і володільця, зокрема право на володіння та користування своїм майном.

Представник власника транспортного засобу ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги клопотання про скасування арешту на автомобіль підтримав та просив задовольнити, зазначив, що потреба в застосуванні арешту майна відпала, оскільки однією із причин накладення арешту на автомобіль було проведення експертизи даного транспортного засобу, однак така не була проведена, будь яких інших слідчий дій щодо автомобіля не вчинено. Зазначив, що ОСОБА_5 є фізичною особою підприємцем та у його власності перебуває автомобіля марки «КАМАЗ», д.р.н. НОМЕР_1 . Даний автомобіль є необхідним засобом для здійснення його підприємницької діяльності, тому накладення арешту на автомобіль призведе до неможливості отримувати дохід.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання. Зазначив, що арештоване майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та необхідністю проведення ряду експертиз, однак протягом місяця жодних слідчих дій щодо зазначеного автомобіля не проведено, постанови слідчого про призначення експертизи не виносилась.

Заслухавши думку представника заявника, покурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001161 від 17.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

16.12.2023 в ході огляду місця події на проїзній частині дороги поблизу с.Нивиці Червоноградського району Львівської області в результаті огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки «КАМАЗ» д.р.н. НОМЕР_1 на кузові якого знаходяться колоди дерева породи «Сосна» приблизно 11кубів, (36колод, довжиною по 4м.), документи на автомобіль «КАМАЗ» д.р.н. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 ( НОМЕР_2 ), накладну №220 від 16.12.2023 виписану ФОП ОСОБА_6 , ТТН серія НОМЕР_3 від 13.12.2023.

17.12.2023 р. постановою слідчого СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 вказане вище майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею, встановлено, що власником автомобіля марки «КАМАЗ», д. н. р. НОМЕР_1 є ОСОБА_5 .

Згідно із витягу ЄРДР від 12.04.2024, ОСОБА_5 зареєстрований з 24.03.2005 року як фізична особа-підприємець, та видом діяльності якого є 49.41 вантажний автомобільний транспорт.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 , як фізична особа-підприємець, надає послуги із перевезення вантажів. Зокрема, це підтверджується копіями договорів про перевезення вантажів автомобільним транспортом, долучених до клопотання де вказується, що ОСОБА_5 як перевізник бере на себе зобов`язання надавати замовникам послуги з перевезення вантажів, а замовник бере на себе зобов`язання оплатити перевізнику вартість наданих послуг. Крім цього, строк дії договору №3110/2023 від 13.10.2023 року ще не сплив.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказане обмеження права користування транспортним засобом «КАМАЗ», д.н.р. НОМЕР_1 , було здійснено у межах досудового розслідування.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що подальший арешт майна є непропорційним обмеженням права власності.

За вказаних обставин, подальше утримання транспортного засобу під арештом в межах позбавлення власника можливості користуватись ним є недоцільним, оскільки порушує баланс між втручанням у права та свободи особи та потребами досудового розслідування.

Таким чином, приймаючи до уваги доводи, викладені представником ОСОБА_3 у клопотанні про скасування арешту майна та доведені ним у судовому засіданні, враховуючи відсутність у прокурора обгрунтованих заперечень щодо можливості скасування, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, беручи до уваги, що накладений арешт на автомобіль не дає змогу ОСОБА_5 здійснювати підприємницьку діяльність, яка є єдиним способом отримання прибутку для задоволення особистих потреб, що в свою чергу призводить до порушення прав власника на користування зазначеним майном, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та частково скасувати арешт автомобіля марки «КАМАЗ», д.н.р. НОМЕР_1 в частині заборони користуватися ним, що дасть право на користування цим автомобілем, і таке рішення у даному випадку, буде відповідати загальним завданням та заходам кримінального провадження, що стосується співрозмірності та розумності обмеження права власності особи на майно у кримінальному провадженні згідно закону.

Крім того слідчому судді не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

За таких обставин і міркувань, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити частково та зобов`язати слідчого повернути даний транспортний засіб власнику на відповідальне зберігання до закінчення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Автомобіль марки «КАМАЗ» р.н. НОМЕР_1 , на який у кримінальному провадженні №0001161 від 17.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, ухвалою слідчого судді 19 грудня 2023 року накладений арешт - повернути власнику ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_4 , на відповідальне зберігання та користування без права його відчуження.

Накладений ухвалою слідчого судді від 19 грудня 2023 року арешт на свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки «КАМАЗ» р.н. НОМЕР_1 - скасувати та повернути його власнику - ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_4 .

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1