Справа № 163/2298/23
Провадження № 1-кп/163/38/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження №0000278 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Столинські Смоляри Любомльського району Волинської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 13.08.2023, близько 18 години в приміщенні недіючого млина села Рівне, Ковельського району Волинської області, побачив малолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та вчинив розпусні дії щодо них, спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті, а саме, скориставшись відсутністю батьків та інших сторонніх осіб, які могли б завадити здійснити розбещення, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , є малолітніми, та через свій вік не зможуть чинити йому опір, діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання оголив свій статевий орган перед малолітніми, чим вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.156 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у інкримінованому злочині визнав, просив не позбавляти його волі, відмовився від дачі показань, пояснивши, що нічого не пам`ятає, вимоги цивільного позову визнав.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, органом досудового розслідування 14.08.2023 о 18 год. 57 хв. було внесено відомості до ЄРДР №0000278 за ч. 2 ст. 156 КК України, отже такі обставини були предметом досудового розслідування.

Постановою заступника начальника поліції начальника слідчого відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області від 14.08.2023 призначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, чим доводиться правомірність слідчих дій в цьому кримінальному провадженні.

Постановою від 15.08.2023 заступника керівника окружної прокуратури визначено групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, чим доводиться правомірність процесуального керівництва з боку уповноважених прокурорів.

Із дослідженого протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.08.2023 вбачається, що ОСОБА_7 повідомляє правоохоронні органи про те, що ОСОБА_4 житель села Борове Ковельського району Волинської області 13.08.2023 близько 18 години в будівлі недіючого млина в с. Рівне перед її малолітньою донькою ОСОБА_9 та її подругою малолітньою ОСОБА_10 розтібнув ширінку комбінезона та оголив перед ними свій статевий член, після чого вони втекли. Про даний факт відомо зі слів доньки.

З досліджених фотокопій паспорта громадянина України НОМЕР_1 та свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , постанови про залучення законного представника неповнолітнього потерпілого від 14.08.2023 установлено, що ОСОБА_7 є законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_9 .

Із дослідженого протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.08.2023 вбачається, що ОСОБА_8 повідомляє правоохоронні органи про те, що ОСОБА_4 житель села Борове Ковельського району Волинської області 13.08.2023 близько 18 години в будівлі недіючого млина в с. Рівне перед її малолітньою донькою ОСОБА_10 та її подругою малолітньою ОСОБА_9 розстібнув ширінку комбінезона та оголив перед ними свій статевий член, після чого вони втекли. Статевий член донька не бачила, бо була повернута спиною.

Із дослідженого в судовому засіданні рапорту старшого інспектора-чергової частини Відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області від 13.08.2023 вбачається, що заявник ОСОБА_8 повідомив на службу 102 про те, що 13.08.2023 о 18:00 10 річна донька розповіла, що коли вона гуляла з подругою до них під`їхав невідомий чоловік на велосипеді, почав спілкуватися та розстібнув ширінку.

З досліджених в судовому засіданні фотокопій паспорта громадянина України НОМЕР_3 та свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 , постанови про залучення законного представника неповнолітнього потерпілого від 14.08.2023 установлено, що ОСОБА_8 є законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із дослідженого протоколу огляду місця події від 15.08.2023 та фототаблиць та схеми розташування до протоколу огляду місця події від 15.08.2023 встановлено, що за адресою АДРЕСА_3 є закинуте приміщення недіючого млина.

За протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.08.2023, ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України на підставі, того, що потерпілі вказали на його особу.

За висновком судово-психіатричного експерта №304, ОСОБА_4 в період вчинення інкримінованих йому протиправних дій не виявляв ознак хронічного психічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності (включаючи патологічне сп?яніння), страждав на легку розумову відсталість (легку дебільність) з алкогольним обтяженням, за своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. ОСОБА_4 страждає на легку розумову відсталість (легку дебільність) з деякою емоційно-вольовою нестійкістю, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує. Після вчинення інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_4 не захворів на психічну хворобу, яка позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 страждає на алкогольну залежність (алкоголізм).

Згідно довідки КНП «Любомльске ТМО» Любомльскої міської ради від 17.08.2023 року ОСОБА_4 на диспансерному обліку не перебуває, а згідно довідки-характеристики Рівненської сільської ради схильний до вчинення протиправних дій в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №322, ОСОБА_9 ознак будь-якого психічного захворювання, та рівно-тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності в період, що відноситься до часу вчинення проти неї правопорушення чи в даний час не виявлялося і не виявляється. Вона могла в період, що відноситься до часу вчинення проти неї правопорушення і може в даний час, в межах свого вікового періоду, правильно сприймати важливі обставини події правопорушення і давати щодо них відповідні показання. Малолітня потерпіла ОСОБА_9 на даний час не виявляє ознак психічного захворювання, яке позбавляло її можливості правильно усвідомлювати дії та керувати ними. У потерпілої ОСОБА_9 відсутні на час огляду психічні розлади, які могли б виникнути внаслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Надмірного, невідповідного віковим особливостям навіювання чи фантазування, які б могли суттєво вплинути на достовірність свідчень ОСОБА_9 не виявлено. Загальний психічний розвиток малолітньої ОСОБА_9 відповідає її віку. З урахуванням індивідуальних особливостей підекспертної ОСОБА_9 , стану її розумового розвитку та інших якостей, вона здатна правильно сприймати і давати вірні покази, щодо зовнішнього боку подій та обставин, котрі розгорталися в рамках кримінальної ситуації (пора року, час доби, місцевість, особа, її зовнішній вигляд, послідовність дій), не усвідомлюючи внутрішнього змісту, соціального та правового їх значення. В силу свого малолітнього віку вона не могла чинити опору.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №323, ОСОБА_10 ознак будь-якого психічного захворювання, та рівно-тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності в період, що відноситься до часу вчинення проти неї правопорушення чи в даний час не виявлялося і не виявляється. Вона могла в період, що відноситься до часу вчинення проти неї правопорушення і може в даний час, в межах свого вікового періоду, правильно сприймати важливі обставини події правопорушення і давати щодо них відповідні показання. Малолітня потерпіла ОСОБА_10 на даний час не виявляє ознак психічного захворювання, яке позбавляло її можливості правильно усвідомлювати дії та керувати ними. У потерпілої ОСОБА_10 відсутні на час огляду психічні розлади, які могли б виникнути внаслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Надмірного, невідповідного віковим особливостям навіювання чи фантазування, які б могли суттєво вплинути на достовірність свідчень ОСОБА_10 не виявлено. Загальний психічний розвиток малолітньої ОСОБА_10 відповідає її віку. З урахуванням індивідуальних особливостей підекспертної ОСОБА_10 , стану її розумового розвитку та інших якостей, вона здатна правильно сприймати і давати вірні покази, щодо зовнішнього боку подій та обставин, котрі розгорталися в рамках кримінальної ситуації (пора року, час доби, місцевість, особа, її зовнішній вигляд, послідовність дій), не усвідомлюючи внутрішнього змісту, соціального та правового їх значення. В силу свого малолітнього віку вона не могла чинити опору.

В судовому засіданні малолітня потерпіла ОСОБА_11 показала, що хотіла відсвяткувати день народженням подруги ОСОБА_12 , тому вони разом пішли на «Заброшку». Побачили невідомого дядька, який поклав на дорозі велосипед, після привітань останній спитав чи не потрібна допомога і почав розкривати ширінку і показувати, те, що немає у дівчат. Соломія сказала, що треба йти до дому і вони втіки із відти. Однак ОСОБА_13 забула скейт і була змушена повернутися до млина.

Малолітня потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що з подругою ОСОБА_13 13 серпня 2023 року близько 18:30 год. прибирали у приміщенні старого млина та виглядали з вікна. З вікна побачили чоловіка на велосипеді, який зупинився і дивився в сторону лісу, щоб показатися ввічливими привіталися з дядьком. Потім дівчата підійшли до чоловіка бо не розчули, що він говорив. Розказали йому що прибирали у млині. Чоловік прийшов до них, але дівчата продовжували прибирати. Соломія була спиною до нього. ОСОБА_14 сказала, що він показує свій пеніс, на що ОСОБА_12 злякалася і просила подругу піти швидко в магазин по воду. І дівчатка побігли з відти. Чоловік був одягнений у синій комбінезон повернений обличчям до дівчат і стояв у кутку. Соломія бачила лише розщібнуту ширінку, а ОСОБА_14 сам пеніс.

Такі показання малолітніх є узгодженими і підтверджують факт того, що щодо них мало місце розбещення у виді демонстрації чоловіком свого статевого органу, від демонстрації якого вони ухилилися втечею із закинутого млина до магазину у селі Рівне. Підстав вважати неправдивими показання потерпілих ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 з огляду на висновки судових психолого-психіатричних експертиз у суду немає. Їх показання узгоджуються між собою із дослідженими письмовими матеріалами. Певна неясність, того питання, чи бачила малолітня ОСОБА_12 власне сам оголений статевий орган обвинуваченого не випливає на винуватіть останнього, оскільки оголешення органу мало місце, а дівчата мали можливість втечі, що і зробили, щоб не бачити подальших розпусних дій від обвинуваченого.

Такі показання малолітніх узгоджуються із показаннями інших свідків допитаних в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що 13 серпня 2023 року за місцем свого проживання в будинку на кухні, після 18 год прибігла донька, яка була дуже перелякана, тремтіла від страху. Донька повідомила, що перебувала в приміщенні закинутого млина, що на відстані 1 км від їхнього будинку та гралася із подругою ОСОБА_13 . Дівчата побачили, що чоловік їхав на велосипеді і привіталися з ним, в подальшому чоловік поклав велосипед біля дороги і розпитував, як звати дівчат та що вони роблять, говорив дуже тихо, запитував чи потрібна допомога, на що дівчата відмовилися. Після чого, чоловік почав розстібати штани і ОСОБА_12 зрозуміла, що щось не так і сказала ОСОБА_15 , що забула купити в магазині воду і вони побігли туди. Дівчата побігли в магазин, який знаходить в межах 200 м від млина, з магазину спостерігали поки той чоловік проїхав повз, і лише тоді дівчата розбіглися по домах. Чоловік був у синіх штанах і у футболці зеленого чи салатового кольору. Після розповідей дитини сів у машину та поїхав шукати того чоловіка по селі і до сусіднього села. З розповідей доньки, зрозумів що то за чоловік. З батьками ОСОБА_13 відразу не зв`язувався.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні дала наступні показання. У неділю 13 серпня 2023 року ОСОБА_14 , якій 10 років та ОСОБА_12 гуляли біля закинутого млина, там діти граються часто і не тільки ОСОБА_14 , а й інші діти із села. В той день ОСОБА_14 прибігла до дому і почала кричати маньяк. Я із своїм чоловіком подумали, що ОСОБА_14 розповідає про чоловіка, якого нещодавно посадили, тому заспокоювали, що того його вже в селі немає. Післо того, як заспокоїлась, ОСОБА_14 розповіла, що бачила статеві органи якогось чоловіка. ОСОБА_16 це батько ОСОБА_12 , зв`язався з дільничним, дільничий скинув фото чоловіка і ОСОБА_14 впізнала його. Я на другий день поїхала в ОСОБА_17 і написала заяву в поліцію. Зараз ОСОБА_14 після події спокійна, але як згадує, то дуже переживає.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показала, що 13 серпня донька попросила погуляти з подругою ОСОБА_13 . Соломії дозволено гуляти лише 18:00 год. В той день донька відпросилася погуляти на годину довше, але прибігла раніше до дому і закрилася у ванні. Під час розповіді ОСОБА_12 розказала, що бачила якогось дурнуватого чоловіка, який розщібнув ширінку, коли вони гралися у старому млині. Один чоловік зайшов до них в млин і почав показувати свій пеніс. Соломія попросила ОСОБА_15 побігти в магазин по воду і вони втекли звідти. Після того випадку, дитина дуже стривожена, та може злякатися будь-якого чоловіка, який йде по вулиці.

Окрім цих свідків в судовому засіданні були допитані ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_19 показала, що ОСОБА_4 був її сусідом. Про обставини події, яка трапилася з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не може нічого повідомити. Може повідомити лише про спосіб життя ОСОБА_4 і про відношення до її власної дитини. ОСОБА_4 любив спостерігати за її 8 річною донькою ОСОБА_21 . Одного разу з вікна будинку спостерігала, як ОСОБА_22 скинув штани і почав задовольняти свої сексуальні потреби на очах дитини ОСОБА_23 . Жодних заяв до поліції по цьому факту не писала.

До таких показань свідка обвинувачення суд ставиться критично, оскільки показання, які надала ОСОБА_19 жодним чином не стосуються подій, які інкримінуються ОСОБА_4 в цьому кримінальному провадженні, а фактично є новими звинуваченнями, що не розслідувалось, а тому такі показання свідка є неналежними.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_4 був його сусідом і він бачив два-три рази, як той задовольняв свої сексуальні потреби на подвір`ї, шляхом приведення у збудження рукою свого статевого члена. Показав, що такі потреби обвинувачений задовольняв наодинці, на подвір`ї чи на вулиці нікого не було, а коли побачив його (свідка), то припинив це робити.

Такі показання свідка стосуються особистого життя ОСОБА_4 і не стосуються пред`явленого обвинувачення, разом з тим, мають значення для правильності оцінки достовірності показань малолітніх потерпілих крізь призму можливої помилки останніх щодо обставин між задоволенням обвинуваченим своїх фізіологічних потреб чи сексуальних потреб.

Отже, оцінивши досліджені під час судового розгляду письмові докази, показання свідків, потерпілих, їх законних представників суд приходить до висновку, що у своїй сукупності та взаємозв`язку вони з усією очевидністю вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_4 демонстрував свій оголений член перед малолітніми, чим вчинив розпусні дії, тому пред`явлене йому обвинувачення є доведеним поза розумним сумнівом.

Разом з тим, суд вважає, що інкриміновану обтяжуючу обставину «вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння» з обвинувачення слід виключити, оскільки така обставина конкретно при вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження жодними доказами, а тому є недоведеною.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України є тяжким злочином проти статевої недоторканості, в цьому випадку проти малолітніх осіб, світогляд яких лише формується.

За обвинувальним актом обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання визначені: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. У суду немає підстав не враховувати, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину, оскільки про це вказує сторона обвинувачення і не заперечила впродовж судового розгляду, отже суд виходить з того, що це мало місце. Разом з тим, факт щирого каяття не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки обвинувачений відмовився від будь-яких показань.

Проте, суд враховує власне особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, з юності страждає на легку розумову відсталість. Такі обставини справи свідчать про легковажність ОСОБА_4 до вчиненого ним злочину. Суд враховує, що така легковажність в більшості зумовлена психіатричними особливостями обвинуваченого, який за висновком судово-психіатричного експерта №304 року через легку розумову відсталість (легку дебільність) має емоційно-вольову нестійкість. Цим і зумовлена його поведінка в суді: короткі відповіді, пам`ять та концентрація уваги занижена, інтелект невисокий, настрій занижений, разом з тим це не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно положень ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, із врахуванням думки законних представників потерпілих, представника потерпілих, обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки на переконання суду виправлення останнього можливе без відбування покарання. Такий висновок суду будується також на тому, що впродовж строку досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений чітко виконує обов`язки обвинуваченого, у тому числі по обраному запобіжному заходу.

Водночас, для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи. Крім того, ч. 3 ст. 76 КК України надає суду право додатково покласти такі обов`язки, а саме дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

Оскільки, кримінальне правопорушення мало місце щодо малолітніх осіб, суд вважає за необхідне заборонити ОСОБА_4 спілкуватись з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . А враховуючи характеристику обвинуваченого та його схильність до зловживання алкогольними напоями, суд вважає за необхідне заборонити відвідування закладів громадського харчування, де продаються спиртні напої на розлив.

При покладанні таких зобов`язань на обвинуваченого суд враховує вимоги міжнародного законодавства, закріплені в Конвенції ООН про права дитини та Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства про високу суспільну небезпечність злочинів проти статевої недоторканості неповнолітніх, яка зумовлюється шкодою, що заподіюється статевій недоторканості та нормальному фізичному та психічному розвитку неповнолітнього. За таких обставин, такі додаткові обов`язки забезпечать справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав (свобода пересування, вільний вибір місця проживання) особи обвинуваченого.

Суд прийняв рішення не застосовувати до обвинуваченого, при призначенні покарання за ч. 2 ст. 156 КК України, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльність, оскільки злочин був вчинений ОСОБА_4 без використання будь-якої посади чи під час виконання будь-якої діяльності, а також з огляду на те, що останній окрім школи ніде не навчався.

Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Законними представниками потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заявлено цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 30 000 грн. за кожним позовом окремо.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні цивільні позови визнав.

Наведені у позовах обґрунтування заявлених вимог обвинуваченим ОСОБА_4 не заперечені та визнані, тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України вважаються доведеними та такими, що доказуванню не підлягають.

Враховуючи встановлені по справі фактичні обставини, а також вищенаведені положення матеріального та процесуального закону, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для задоволення позовних вимог.

Долю речових доказів та документів належить визначити відповідно до ст.100 КПК України.

Ухвалою Любомльського районного суду від 16 серпня 2023 року щодо ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.10.2023 з можливістю внесення застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520 грн.

05.09.2023 ОСОБА_4 звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави .

На час розгляду справи запобіжний захід у вигляді застави продовжувався у встановленому законом порядку, а тому до вступу вироку в законну силу, з врахуванням виду покарання, яке призначається обвинуваченому ОСОБА_4 , слід продовжити обов`язки визначені в останній ухвалі суду від 06.12.2023.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки:

-періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-виконуватиме заходи, передбачені пробаційною програмою;

-не спілкуватись з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

-не відвідувати заклади громадського харчування, де продаються спиртні напої на розлив.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання попереднє ув`язнення з 14 серпня 2023 року по 05 вересня 2023 року, з розрахунку - один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 залишити у вигляді застави.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_7 задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн.

Речові докази оптичний диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження №0000278.

Включити до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи інформацію про обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1