Справа № 165/297/21 Провадження №11-кп/802/53/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів -ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 02 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста П`ятихатки, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого вантажником в ТзОВ «Імперія жирів», раніше судимого:

- вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2009 за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2010 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;

- вироком Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 27.08.2010 за ч. 2 ст. 186, ч. З ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців;

- вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2011 за ч. 1 ст. 332 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, звільнений 12.10.2015 на підставі ухвали Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 02.10.2015 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 місяців 8 днів позбавлення волі;

- вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців;

- вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24.09.2019 за ч. 2 ст. 187 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна, звільнився 19.02.2020 по відбуттю покарання;

- вироком Нововолинського міського суду від 20.07.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

засуджено за ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за:

- ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років з конфіскацією майна;

- п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з конфіскацією майна;

- ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два ) роки;

- ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два ) роки;

- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 20 липня 2021 року, остаточно ОСОБА_7 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років 2 (два) місяці з конфіскацією майна.

У строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховано ОСОБА_7 повністю відбуте ним покарання у виді позбавлення волі за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 20 липня 2021 року.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК у строк відбуття покарання ОСОБА_7 зараховано строк тримання під вартою з 06 грудня 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін, але не більше ніж на 60 днів, починаючи з дати проголошення цього вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 200000,00 (двісті тисяч) гривень.

Вироком також вирішено питання про арешт майна, речові докази та процесуальні витрати за проведення експертиз.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, та маючи не зняту і не погашену судимість, ІНФОРМАЦІЯ_5 близько 20 год. 45 хв. перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_11 , який на той час був позбавлений можливості вільно пересуватись у зв`язку з перенесеною травмою та наявною через це інвалідністю, та пересувався на офісному стільці з колесами, а також на його праву руку було накладено гіпс у зв`язку з реабілітацією від перелому, дізнався про надходження на банківський картковий рахунок останнього грошових коштів в якості страхової виплати за шкоду здоров`ю.

Після чого, ОСОБА_7 , керуючись корисливими мотивами та реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, у період часу з 20 год. 45 хв. по 22 год. 00 хв. (точний час не встановлено), вчинив напад на ОСОБА_11 з метою заволодіння його майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я останнього, під час якого штовхнув ОСОБА_11 на розкладний диван та для подолання його волі до опору, наніс не менше двох ударів у життєво важливий орган - в ділянку голови, сидінням дерев`яного табурета, який підібрав на місці вчинення злочину, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді численної тупої травми голови:

- черепно-мозкової травми: трипроменевої рани в правій лобно-скроневій ділянці з численними вогнищевими крововиливами в дермі та підшкірно- жировій клітковині з перифокальною лейкоцитарною реакцією; крововиливу в м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в проекції рани; крововиливу в правий скроневий м`яз; лінійного перелому луски правої скроневої кістки відповідно проекції рани; деструктивних крововиливів під м`якою мозковою оболонкою, в ділянці скроневих звилин правої півкулі мозку обмежено-дифузного характеру та крововиливу під м`якою мозковою оболонкою в ділянці лобних звилин лівої півкулі мозку плямистого характеру в стадії виражених реактивних змін; вираженого набряку речовини головного мозку з дистрофією нейронів, дифузним гліозом, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 113 від 28.01.2021, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя як в момент їх заподіяння, так і в клінічному перебігу, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_11 , яка наступила від 30 хвилин до 12 годин після отримання ушкоджень;

- двох розсічених ран на голові: в правій лобно-тім`яній та в потиличній ділянках з крововиливами в м`які тканини зі сторони внутрішньої поверхні навколо проекцій ран, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 113 від 28.01.2021, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та сприяли настанню, але не були безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій корисливий мотив, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_11 , заволодів рядом речей та документів потерпілого, зокрема: мобільним телефоном марки «Alkatel» моделі «One Touch Pixi 4 4034D», IMEI № НОМЕР_1 , вартістю 499 гривень 67 копійок, у якому була встановлена сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не становить; чоловічою сумкою з маркувальним написом «Ding Zbi», яка матеріальної цінності не становить; футляром для окулярів вартістю 46 гривень 67 копійок; окулярами для корекції зору вартістю 100 гривень; гаманцем з маркувальним позначенням «Cefiro», який матеріальної цінності не становить; чоловічою сумкою типу «барсетка», яка матеріальної цінності не становить; чоловічою поясною сумкою вартістю 83 гривень; чохлом для ключів чорного кольору вартістю 38 гривень 33 копійки; гаманцем з маркувальним позначенням «Nicolas», який матеріальної цінності не становить; гаманцем коричневого кольору вартістю 140 гривень; трьома банківськими платіжними картками: «Для виплат Голд» № НОМЕР_3 , «Універсальна Голд» № НОМЕР_4 , «Для виплат Голд» № НОМЕР_5 , емітентом яких був AT КБ «ПриватБанк», а держателем - ОСОБА_11 ; паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 ; пенсійним посвідченням серії НОМЕР_7 , виданими на ім`я ОСОБА_11 , винісши їх з вищевказаної квартири та розпорядившись на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 907 гривень 67 копійок.

Також, ІНФОРМАЦІЯ_5 в період часу з 20 год. 45 хв. по 22 год. 00 хв. (точний час не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, під час вчинення вищевказаного розбійного нападу на ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, направленим на позбавлення життя потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, умисно наніс останньому не менше двох ударів у життєво важливий орган - в ділянку голови, сидінням дерев`яного табурета, який підібрав на місці вчинення злочину, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді численної тупої травми голови:

- черепно-мозкової травми: трипроменевої рани в правій лобно-скроневій ділянці з численними вогнищевими крововиливами в дермі та підшкірно- жировій клітковині з перифокальною лейкоцитарною реакцією; крововиливу в м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в проекції рани; крововиливу в правий скроневий м`яз; лінійного перелому луски правої скроневої кістки відповідно проекції рани; деструктивних крововиливів під м`якою мозковою оболонкою, в ділянці скроневих звилин правої півкулі мозку обмежено-дифузного характеру та крововиливу під м`якою мозковою оболонкою в ділянці лобних звилин лівої півкулі мозку плямистого характеру в стадії виражених реактивних змін; вираженого набряку речовини головного мозку з дистрофією нейронів, дифузним гліозом, які, згідно висновку судово- медичної експертизи № 113 від 28.01.2021, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя як в момент їх заподіяння, так і в клінічному перебігу та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_11 , яка наступила від 30 хвилин до 12 годин після отримання ушкоджень;

- двох розсічених ран на голові: в правій лобно-тім`яній та в потиличній ділянках з крововиливами в м`які тканини зі сторони внутрішньої поверхні навколо проекцій ран, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 113 від 28.01.2021, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та сприяли настанню, але не були безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій корисливий мотив, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_11 , заволодів рядом речей та документів потерпілого, зокрема: мобільним телефоном марки «Alkatel» моделі «One Touch Pixi 4 4034D», IMEI № НОМЕР_1 , вартістю 499 гривень 67 копійок, у якому була встановлена сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не становить; чоловічою сумкою з маркувальним написом «Ding Zbi», яка матеріальної цінності не становить; футляром для окулярів вартістю 46 гривень 67 копійок; окулярами для корекції зору вартістю 100 гривень; гаманцем з маркувальним позначенням «Cefiro», який матеріальної цінності не становить; чоловічою сумкою типу «барсетка», яка матеріальної цінності не становить; чоловічою поясною сумкою вартістю 83 гривень; чохлом для ключів чорного кольору, вартістю 38 гривень 33 копійки; гаманцем з маркувальним позначенням «Nicolas», який матеріальної цінності не становить; гаманцем коричневого кольору, вартістю 140 гривень; трьома банківськими платіжними картками: «Для виплат Голд» № НОМЕР_3 , «Універсальна Голд» № НОМЕР_4 , «Для виплат Голд» № НОМЕР_5 , емітентом яких був AT КБ «ПриватБанк», а держателем - ОСОБА_11 ; паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 ; пенсійним посвідченням серії НОМЕР_7 , виданими на ім`я ОСОБА_11 , винісши їх з вищевказаної квартири та розпорядившись на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 907 гривень 67 копійок.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_5 в період часу з 20 год. 45 хв. по 22 год. 00 хв. (точний час не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 , будучи обізнаним про надходження на його банківський картковий рахунок грошових коштів в якості страхової виплати за шкоду здоров`ю, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння грошовими коштами, які перебували на банківських рахунках ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, викрав три банківські платіжні картки «Для виплат Голд» № НОМЕР_3 , «Універсальна Голд» № НОМЕР_4 , «Для виплат Голд» № НОМЕР_5 , емітентом яких був AT КБ «ПриватБанк», а держателем - ОСОБА_11 , та які в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХІІ від 02.10.1992, п. 7, 13, 56, 63 ч. 1 ст. 1, ч. 10 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» № 1591- IX від 30.06.2021, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-111 від 07.12.2000, Інструкції про виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 320 від 16.08.2006, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.09.2006 за № 1035/12909, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційними документами, винісши їх з вищевказаної квартири та розпорядившись на власний розсуд.

Також, ІНФОРМАЦІЯ_5 в період часу з 20 год. 45 хв. по 22 год. 00 хв. (точний час не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 , керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом, незаконно заволодів шляхом викрадення паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 , виданим на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та іншим важливим особистим документом - пенсійним посвідченням серії НОМЕР_7 , виданим на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винісши їх з вищевказаної квартири та розпорядившись на власний розсуд.

А також, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим ІНФОРМАЦІЯ_5 в період часу з 22 год. 00 хв. по 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи біля банкомату AT КБ «ПриватБанк» № CAVO8896, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Нововолинськ, вул. І. Сірка, будинок № 3, після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 , будучи обізнаним про надходження на один з його банківських карткових рахунків грошових коштів в якості страхової виплати за шкоду здоров`ю, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом, маючи у володінні раніше викрадені ним у ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Alkatel» моделі «One Touch Pixi 4 4034D», IMEI № НОМЕР_1 , у якому була встановлена сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , та банківські платіжні картки «Для виплат Голд» № НОМЕР_3 , «Універсальна Голд» № НОМЕР_4 , «Для виплат Голд» № НОМЕР_5 , емітентом яких був AT КБ «ПриватБанк», а держателем - ОСОБА_11 , повторно, таємно намагався викрасти наявні на банківському картковому рахунку № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі в сумі 7 452 гривні 50 копійок, без введення через програмний функціонал вищевказаного банкомату ПІН-коду доступу до рахунку, але з використанням вищевказаного мобільного телефону з встановленою у ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_2 , верифікованим в AT КБ «ПриватБанк» як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції, встановлюватись особа держателя банківської картки та надаватись банківські сервіси (фінансовий номер), однак, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не закінчив його з причин, які не залежали від його волі, оскільки не знав ПІН-код доступу до банківського карткового рахунку та не був достатньо обізнаний зі способами зняття грошових коштів з банківського рахунку без введення даного ПІН-коду.

У поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікацію дій обвинуваченого, в обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевим судом не було в повній мірі враховано того, що ОСОБА_7 , який в даному кримінальному провадженні обвинувачується, з урахуванням зміненого прокурором обвинувачення, у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.ч.1,3 ст. 357 КК України своєї вини у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, під час розгляду кримінального провадження не визнав та не розкаявся, суспільної небезпеки вчиненого так і не усвідомив, при цьому відмовившись відповідати на запитання суду та сторін кримінального провадження. Разом з тим вказує про те, що ОСОБА_7 на час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень мав сім не знятих та не погашених судимостей. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду нових кримінальних правопорушень через незначний час після звільнення 19.02.2020 року з місць позбавлення волі. Водночас, суд першої інстанції належним чином не взяв до уваги поведінки обвинуваченого у минулому, а саме те, що злочинну діяльність останній розпочав ще у 2009 році, коли був засуджений до покарання з випробуванням, однак під час іспитового строку вчинив нові злочини, після чого відбував реальне покарання у виді позбавлення волі, звільнявся умовно - достроково, проте в подальшому знову ж тики був засуджений за вчинення нових злочинів під час невідбутої частини покарання. Окрім цього, вироком Нововолинського міського суду від 20.07.2021 року ОСОБА_7 засуджено ще й за вчинення 29.06.2020 року (через трохи більше чотирьох місяців після звільнення з місць позбавлення волі) злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Таким чином, спостерігається тенденція до зростання суспільної небезпечності злочинів, за які ОСОБА_7 кожного наступного разу притягається до кримінальної відповідальності, що на думку прокурора свідчить про відсутність позитивних змін в його особистості, небажання виправитись і жити за загальноприйнятими в цивілізованому суспільсті правилами поведінки, недосягнення мети попередньо призначених йому покарань, та, як наслідок сформування у свідомості ОСОБА_7 стійкої готовності вчиняти нові злочини ще більшого ступеня тяжкості, у тому числі пов`язанні із застосуванням фізичного насильства та посяганням на життя і здоров`я інших осіб, запобігти чому неможливо без його повної ізоляції від суспільства. Разом з тим, судом першої інстанції не було враховано і кількість епізодів злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_7 , серед яких умисне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_11 з метою незаконного збагачення, а також спосіб, особливу зухвалість й цинічність вчинення вбивства останнього, який був особою старшого віку, мав інвалідність, проходив реабілітацію після перелому руки, яка перебувала в гіпсі, а також мав проблеми з опорно-руховим апаратом та самостійно пересувався лише на офісному стільці на колесах. Штовхнувши ОСОБА_11 на диван, коли той безпомічно лежав, ОСОБА_7 наніс йому не менше двох ударів кутом та ребром квадратного сидіння дерев`яного табурета з такою силою, що відламався шматок дерев`яної тирсоплити, після чого ще й накрив обличчя подушкою та таким чином утруднив дихання, а згодом нікого не покликав на допомогу та не викликав лікарів, а забрав банківські картки та мобільний телефон з метою подальшого заволодіння грошима потерпілого.

Разом з тим, на електронну адресу Волинського апеляційного суду 21.11.2023 року від прокурора надійшло доповнення до апеляційної скарги, в яких останній проситьвирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за:

- ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна;

- п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна;

- ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два ) роки;

- ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два ) роки;

- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, призначеного вироком Нововолинського міського суду від 20.07.2021 року, яке на даний час відбуте повністю, більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_7 до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна. В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Вказує, що визначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупнісю кримінальних правопорушень, застосовуючи принцип часткового складання покарань, які є різними за видом (обмеження волі та позбавлення волі) не застосував правил, передбачених ст. 72 КК України.

Крім того, звертає увагу суду, що призначаючи ОСОБА_7 покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України місцевий суд безпідставно послався на положення ст. 72 КК України, оскільки застосував принцип часткового складання покарань, які є однаковими за видом (у виді позбавлення волі).

Водночас, прокурором було подано зміни і доповнення до апеляційної скарги, в яких останній просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за:

- ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна;

- п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна;

- ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два ) роки та звільнити від покарання на підставі ч.5 ст. 74, п.3 ч.1 ст. 49 КК України;

- ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два ) роки та звільнити від покарання на підставі ч.5 ст. 74, п.3 ч.1 ст. 49 КК України;

- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, призначеного вироком Нововолинського міського суду від 20.07.2021 року, яке на даний час відбуте повністю, більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_7 до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

З мотивувальної і резолютивної частини вироку Горохівського районного суду Волинської області від 02 травня 2023 року виключити посилання про призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст. 72 КК України з урахуванням співвідношення одного дня позбавлення волі двом дням обмеження волі. В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Звертає увагу суду на те, що відповідно до ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Разом з тим, у разі заперечення обвинуваченим проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу (ч.5 ст. 74 КК України).

Вказує, що оскаржуваним вироком ОСОБА_7 за ч.ч.1, 3 ст. 357 КК України засуджено за вчинення кримінальних правопорушень 04.12.2020 року. З дня вчинення кримінальних правопорушень минуло три роки, що свідчить про можливість звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставі ч.5 ст. 74 КК України, зважаючи на часткове визнання вини і відсутності відповідних клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Вказує, що судова справа за обвинуваченням ОСОБА_7 була розпочато на підставі матеріалів обвинувального акту від 29.01.2021 року у кримінальному провадженні №0000833 від 05.12.2020 року, згідно якого він обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.ч.1,3 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України. Однак, 23.01.2023 року прокурором в порядку ст. 338 КПК України було змінено обвинувачення та вручено стороні захисту обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням у кримінальному провадженні №0000833 від 05.12.2020 року, згідно якого ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.ч.1,3 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України. Підставою для зміни обвинувачення прокурор вказав, що вході судового розгляду було встановлено підстави для зміни прокурором обвинувачення та збільшення обсягу обвинувачення. Проте в обвинувальному акті від 23.01.2023 року, крім зміни фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.ч.1,3 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України, було додано дані про всі судимості ОСОБА_7 , додано ще одну обтяжуючу покарання обставину, та висунуто додаткове обвинувачення у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 187 КК України. Вважає, що прокурор висунувши додаткове обвинувачення за ч.4 ст. 187 КК України не звернувся до суду із вмотивованим клопотанням про розгляд додаткового обвинувачення в одному провадженні з первісним обвинуваченням, як це передбачає ч. 1 ст. 339 КПК України. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь які відомості про те, що відомості про злочин, передбачений ч.4 ст. 187 КК України вносились до ЄРДР, і, відповідно, по ньому не оголошувалось підозри, не виконались вимоги ст. 290 - 293 КПК України. Таким чином вважає, що прокурором при висуненні додаткового обвинувачення за ч.4 ст. 187 КК України не було виконано ч.ч.1,2 ст. 339 КПК України. Водночас зазначає, про те, що не зважаючи на заперечення сторони захисту, щодо прийняття такого зміненого обвинувального атку від 23.01.2023 року суд першої інстанції прийняв його до розгляду, не дотримавшись вимог ч.3 ст. 339 КПК України, а саме не розпочав судове провадження з підготовчого судового засідання. Порушення місцевим судом вимог ч.3 ст. 339 КПК України призвело до того, що сторона захисту була позбавлена можливості подати клопотання про повернення обвинувального акту та інших прав, передбачених 314, 315 КПК України, а також обвинувачений, не зміг скористатися можливістю, передбаченою ст. 384 КПК України (заявляти клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних), оскільки таке право передбачено на підготовчому засіданні. Також суд не з`ясував необхідність повторного дослідження доказів при висуненні додаткового обвинувачення. Зазначає що прокурор після доручення обвинувального акту вд 23.01.2023 року не оголосив короткого викладу обвинувального акту, що є порушенням ч.2 ст. 347 КПК України. Окрім цього, звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було роз`яснено суть обвинувачення за новим обвинувальним актом, оскільки формулювання обвинувачення було змінено за всіма епізодами та висунуто додаткове обвинувачення, що є порушенням вимог ст. 348 КПК України. З огляду на те, що судом не було виконано вимог ст.ст. 339, 347-348 КПК України, відповідно суд визнав обсяг доказів, що підлягають доказуванню, чим порушив вимоги ст.349 КПК України.

Разом з тим, вважає, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, зроблено без повного з`ясування обставин, висновки суду не відповідають фактичним обставинам та не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Вказує, що наявність корисливого мотиву у ОСОБА_7 до або під час нанесення тілесних ушкоджень не доведено прокурором, а суд помилково, бездоказово і необґрунтовано встановив його наявність. Дані обставини на думку сторони захисту виключають можливість кваліфікації дій ОСОБА_7 за п.6 ч.2 ст. 115 та ч4 ст. 187 КК України.

Крім того, вважає, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ст. 115 КК України, а наявний склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Водночас, звертає увагу суду на те, що посилання місцевого суду в оскаржуваному судовому рішенні на те, що ОСОБА_7 скористався своїм правом гарантованим ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України як на обставину, яка фактично погіршила його процесуальне становище, та як на таку, що не дала можливості усунути протиріччя між його показами і іншими дослідженими судом доказами фактично перекладає тягар доведення своєї невинуватості на обвинуваченого, що є прямим порушенням ст. 62 Конституції України, яка вказує, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Разом з тим, вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, при призначенні остаточного покарання на підставі ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України частково приєднав до покарання за даним оскаржуваним вироком покарання за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 20 липня 2021 року, яке на момент винесення оскаржуваного вироку вже було повністю відбуте.

Окрім того, зазначає про те, що огляди місця події проведено з істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, а тому його результати, зафіксовані у протоколі від 05.12.2020 та 06.12.2020 року, не можна вважати допустим доказом. Водночас, вважає, що така слідча дія, як огляд/обшук були проведені без ухвали слідчого судді, що призводить до недопустимості такої слідчої дії в силу положень ст. 87 КПК України.

В апеляційний суд потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_10 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату і місце судового розгляду, що достеменно підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлення за №612 (потерпіла - ОСОБА_12 ) та за № 974 (потерпіла - ОСОБА_10 ). Про причини неявки потерпілі не повідомили, клопотання або заяви про відкладення розгляду апеляційних скарг на інший день не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав основні доводи апеляційних скарг, прокурора який апеляційну скаргу із змінами та доповненнями до неї підтримав, обвинуваченого та його захисника, які подану ними скаргу підтримали, а також частково підтримали апеляційну скаргу сторони обвинувачення із змінами та доповненнями до неї в частині, що стосується закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.ч.1,3 ст. 357 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За положеннями ст. 370 КПК України як обвинувальний, так і виправдувальний вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів місцевим судом дотримано даних вимог доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, а викладені у вироку суду висновки ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які у повному обсязі досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду провадження, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України,згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 .

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково, та показав, що дійсно ввечері 04 грудня 2020 року прийшов додому до свого знайомого ОСОБА_11 , в квартирі якого зустрів ОСОБА_12 . Вказував, що він раніше неодноразово приходив до житла померлого, приносив йому деякі речі, продукти, оскільки знав, що він не має можливості вийти з квартири. Того вечора вони спілкувались, розмовляли на різні теми, час від часу ОСОБА_11 телефонували, деталі розмови він повідомити не може, оскільки не прислухався до змісту розмови, лише пам`ятає що мова йшла про допомогу ОСОБА_11 в оплаті рахунків та зняття коштів з банкомату. В подальшому між ними виник словесний конфлікт, ОСОБА_11 ображав його нецензурними словами, шарпав за одяг, намагався вигнати з квартири. В результаті чого він схопив дерев`яну табуретку та наніс декілька ударів по голові померлому, точної кількості ударів не пам`ятає. Побачивши кров на тілі ОСОБА_11 він злякався і щоб не бачити кров поклав подушку на обличчя. Вказував, що померлий після нанесення йому ударів був живий, оскільки дихав. В подальшому він взяв сумку, яка знаходилась в кімнаті та при виході також захопив мобільний телефон померлого та залишив квартиру. На вулиці він перевірив вміст сумки, в якій були різні речі та банківські картки, з яких в подальшому намагався зняти кошти. Оскільки йому не вдалося зняти кошти з вказаних банківських карток, дані картки і речі, що були в сумці він викинув і пішов додому. Вказував, що умислу на позбавлення життя ОСОБА_11 не мав, удари наніс, оскільки останній його ображав, також в нього не було жодного корисливого мотиву на заволодіння коштами ОСОБА_11 , про отримання ним страхової виплати йому стало відомо лише під час досудового розслідування. Просив вибачення в потерпілої ОСОБА_12 , а також просив суд призначити йому справедливе покарання та врахувати що не бажав позбавити життя ОСОБА_11 .

Оцінюючи у світлі наведеного часткове визнання обвинуваченим своєї вини, апеляційний суд знаходить їх недостатньо переконливими, оскільки наданими органом досудового розслідування, та перевіреними і належно оціненими судом матеріалами повністю доводиться вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаного з заподіянням тілесних ушкоджень, тобто злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України; умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині (вбивста), з корисливих мотивів, тобто злочину, передбаченого пунктом 6 ч. 2 ст. 115 КК України; викрадені офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, і такий висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень є правильним.

Так ухвалюючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК Українимісцевий суд обґрунтував своє судове рішення наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка в суді першої інстанції надала показання про те, що померлий ОСОБА_11 є її братом, 04 грудня 2020 року біля 18 години приходила до нього додому, щоб допомогти по господарстві, оскільки, він не ходив у зв`язку із травмою. Коли збиралася до додому, до квартири загиблого зайшов чоловік, худорлявої статури, з бородою, одягнутий в курточку, з рюкзаком, який представився на ім`я « ОСОБА_13 », водночас, її брат махнув рукою, щоб він заходив. Про що вони говорили вона не чула. Побувши в квартирі ще орієнтовно 15 хвилин, вона пішла додому. Наступного дня 05 грудня 2020 року зателефонував їй друг та однокласник її брата ОСОБА_14 , який повідомив, що її брат помер. Зазначала, що ОСОБА_14 , допомагав братові по господарстві. Вказує, що речі, які були надані на впізнання вона впізнала та наголошувала, що ці речі її брата. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка будучи допитаною в суді першої інстанції, показала, що на передодні вбивства її батька ОСОБА_11 вона повернулася із за кордону в Україну і в телефонному режимі їй повідомили, що батька жорстоко вбили. Просила суд призначити обвинувачену максимальну міру покарання.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , який в суді першої інстанції дав показання про те, що ОСОБА_11 , добре знав, оскільки вони були однокласниками та завжди йому допомагав. На передодні ввечері померлий зателефонував до нього і сказав, щоб наступного дня 05 грудня 2020 року зайшов до нього і взяв банківську картку та зняв кошти, які були зараховані за страховим випадком. Прийшовши біля 09 години до померлого, двері були не замкнутими, померлий на ніч двері замикав, а зранку він сам їх відкривав. Зайшовши до квартири почав гукати ОСОБА_11 , однак останній не відгукувався, пройшовши до його спальні побачив, що останній лежить на ліжку, одна нога звисала на підлогу. Почав його гукати він не відповідав. В подальшому вибіг на вулицю і покликав ОСОБА_15 щоб разом зайти в квартиру ОСОБА_11 . Коли зайшли вони разом, подушка лежала на голові померлого, ОСОБА_15 , підняв подушку і побачив, що язик померлого на зовні, відкинувши подушку на бік, вибігли на вулицю, викликали швидку допомогу, а також поліцію.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який будучи допитаним в суді першої інстанції, показав, що в день інциденту його покликав ОСОБА_14 та повідомив, що ОСОБА_11 на його поклики не реагує. Зайшовши до квартири померлого, він побачив, що померлий лежить на ліжку, одна нога звисала на підлозі, друга накрита покривалом, а також подушка була на його обличчі, прийнявши її вбік на диван, побачив, що язик померлого був на зовні. В подальшому вийшли з квартири на вулицю. Також повідомляв, що ОСОБА_11 випивав спиртні напої, однак не зловживав ними, також померлий йому розповідав що має отримати страхове відшкодування.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка в суді першої інстанції надала показання про те, щопроживає в одному квартирному будинку на першому поверсі, померлий проживав на другому поверсі. Біля 18 години почула як зачинилися голосно вхідні двері до під`їзду, підійшла до своїх вхідних дверей, подивилася через вічко своїх вхідних дверей побачила, що зайшов чоловік з бородою, який пішов на другий поверх.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , яка в суді першої інстанції дала показання про те, що їй свідок ОСОБА_18 , яка до дня своєї смерті проживала на першому поверсі під квартирою ОСОБА_11 , розповідала, що вона чула біля 22 години грюкіт в його квартирі.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , який будучи допитаним в суді першої інстанції, показав, що 05 грудня 2020 року був залучений в якості понятого. Вказував, що померлого добре знав, в його квартирі завжди був порядок, коли зайшли в його квартиру був безлад.

В основу вироку як на підставу винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно поклав і досліджені письмові докази, а саме:

- рапорт старшого інспектора - чергового Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області від 05.12.2020 року, з якого вбачається, що зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_14 , про те, що ним було виявлено в помешканні потерпілого його труп (т.1 а.м.к.п.219);

- протокол огляду приміщення від 05.12.2020 року, із долученим до нього записом на опитному диску та ілюстративними таблицями, з якого вбачається, що було оглянуто квартиру АДРЕСА_3 . Вхідні двері та замки не були пошкоджені. В одній з кімнат було виявлено труп чоловічої статі, худорлявої статури, одягнутий в спідню білизну, футболку, теплу спортивну кофту, на правій частині ключиці наявний гіпсовий злиток. З лівої сторони живота наявна частина табуретки - шматок тирсоплити. Ліворуч від трупа наявна подушка зі слідами речовини бурого кольору. З правої сторони дивану наявна табуретка білого кольору, край якої був пошкоджений та зі слідами речовини бурого кольору. Також по кімнаті розкидані уламки тирсоплити (т.1 а.м.к.п. 220-234);

- ухвалу слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 07.12.2020 року, якою було задоволено клопотання слідчого та налано дозвіл на проведення обшуку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , із здійсненням слідчих дій. (т.1 а.м.к.п.235);

- ухвалу слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 07.12.2020 року, якою було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на речі, які було тимчасово вилучено в ході оглядів приміщення та місцевості (Т.1 а.м.к.п. 236-237);

- рапорт старшого інпектора - чергового Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, з якого вбачається, що зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_20 , про те, що ним було виявлено речі, за адресою: м. Нововолинськ, вул. Шкільна, 5, навпроти будинку №5, які можливо викрадені (т.1 а.м.к.п.238);

- протокол огляду місцевості від 05.12.2020 року, за адресою м. Нововолинськ, вул. Шкільна, №5, та будинку №3 по вул. Сірка, з якого вбачається, що було виявлено сумку чорного кольору, довіреність серії ВААА №261139 на причіп моделі ВАЗ 21011 1978 року випуску, картку міжнародного автомобільного страхування НОМЕР_8 власник ОСОБА_21 та 2 копії до нього. Також було виявлено чорну поясну сумку, в якій виявили футляр темно - коричневого кольору, в якому знаходяться окуляри та кулькова ручка. Також було виявлено гаманець чорного кольору, в середині нічого не було, гаманець коричневого кольору, в одному із відділів гаманця виявлено 3 пластикові картки для сім-карток мобільних операторів МТС серійний номер № НОМЕР_9 , МТС серійний номер № НОМЕР_10 на якій наявний напис, виконаний чорним кольором НОМЕР_19, МТС серійний номер НОМЕР_20, напис НОМЕР_19, в іншому відділі знаходилась керамічна іконка із зображенням Христа Спасителя. Також було виявлено сумку типу «барсетка» чорного кольору з п`ятьма відділами, в якій був блокнот та інші папірці із різними рукописними записам, 2 ключниці виготовлені із тканини чорного кольору та білого кольору, гаманець коричневого кольору, який на момент огляду був порожній, виявлено 2 захисні маски (т.1 а.м.к.п.239-240);

- висновок експерта №113, з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження - численна тупа травма голови: черепно - мозкова травма: трипроменева рана в правій лобно - скроневій ділянці з численними вогнищевими крововиливами в дермі та підшкірно - жировій клітковині з пери фокальною лейкоцитарною реакцією; крововилив в м`яких тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в проекції рани; крововилив в м`яких тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в проекції рани; крововилив в правий скроневий м`яз; лінійний перелом луски правої скроневої кістки відповідно проекції рани; деструктивні крововиливи під м`якою мозковою оболонкою, в ділянці скроневих звилин правої півкулі мозку обмежено - дифузного характеру та крововилив під м`якою мозковою оболонкою в ділянці лобних звилин лівої півкулі мозку плямистого характеру в стадії виражених реактивних змін. Виражений набряк речовини головного мозку з дистрофією нейронів, дифузних гліозом. Розсічені рани на голові: в правій лобно - тім`яній та в потиличній ділянках з крововиливами в м`якій тканини зі сторони внутрішньої поверхні навколо проекцій ран. Нерівномірно кровонаповнення внутрішніх органів з перевагою до малокрів`я артеріального русла, зміни реологічних властивостей крові в судинах. Елементи шунтування кровообігу мікроциркуляторного русла в нирках;

- враховуючи локалізацію, характер тілесних ушкоджень, механізм їх утворення слідуючий: трипроменева рана в правій лобно - скроневій ділянці, яка експертно позначена №2 утворилася від ударної трави вальної дії тупого предмета з гранями та відповідно з ребрами. Від ударно-травмувальної дії грані пласкої продовгуватої поверхні, його торцевої частини, по краям травмувавальної дії цього предмета з посиленням на його торцеву частину, від травмування вже тригранного кута, утворилось лійкоподібне заглиблення тканини, стоншення країв, дефект шкіри та ще одна рана - промінь і ран набула П - подібну форму. Послідовно, в місці ударно-травмувальної дії пласкої грані продовгуватої поверхні тупого предмету утворився крововилив в м`яких тканинах голови зі сторони тупого предмету утворився крововили в м`яких тканинах голови зі сторони внутрішньої поверхні, крововилив в м`яких тканинах голови зі сторони внутрішньої поверхні, крововилив в правий скроневий м`яз та лінійний перелом луски скроневої кістки. В зоні цього удару, послідовно, від ударно - потрясаючої дії утворився крововилив під м`якою мозковою оболонкою плямистого характеру в ділянці лобних звилин лівої півкулі мозку;

- Рана в лобно - тім`яній ділянці, яка експертно позначена №1 і рана в потиличній ділянці, яка експертно позначена №3 утворені від ударно - травмувальної дії тупого предмета з ребром - є розсіченими, тобто характерними для дії саме «ребра» предмета, що підтверджується морфологічно: прямолінійною формою ран, їх рівні краї, гостро кутові кінці, незначне розходження стінок ран та підтверджується даними експертно - криміналістичного дослідження (Акт №7 МК);

- смерть орієнтовно могла наступити за 10-16 годин до проведення експертизи;

- смерть наступила в період від 30 хвилин до 12 годин після отримання ушкоджень;

- смерть ОСОБА_11 , від вираженого набряку речовини головного мозку, деструктивних крововиливів під м`якою мозковою оболонкою в ділянках скроневих звилин правої півкулі та в ділянках лобних звилин лівої півкулі мозку на ґрунті черепно-мозкової травми з наявністю трипроменевої рани в правій лобно-скроневій ділянці, крововиливів в м`яких тканинах та з переломом луски скроневої кістки, що підтверджується і гістологічно (Акт №965) і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по признаку небезпеки для життя як в момент їх заподіяння так і в клінічному перебігу (пункт 2.1.3.б.,г «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»), тобто є прямий причинно-наслідковий зв`язок між черепно-мозковою травмою та настанням смерті.

- враховуючи те, що при експертизі виявлені дві розсічені рани на голові, які призвели до крововтрати (підтверджено гістологічно) - це сприяло настанню, але не було безпосередньою причиною смерті;

- виявлені тілесні ушкодження утворились до настання смерті, тобто є прижиттєвими.

- утворення тілесних ушкоджень від дії коленого, колено - ріжучого, рубаного предметів - виключається;

- виявлені тілесні ушкодження могли утворитися в спосіб травмування табуретом, травмувальна поверхня якого була пофарбованою білою фарбою;

- на користь травмування «табуретом», як масивним предметом, маса якого вимірюється найвірогідніше «кілограмами», який діяв з прискоренням та з силою, свідчить утворення ушкодження, яке має ознаки дії предмета з домінуючою поверхнею, а саме утворився крововилив по протиудару під м`якою мозковою оболонкою плямистого характеру в ділянках лобних звилин лівої півкулі мозку.

- утворення їх в спосіб при падінні на площині («з висоти власного зросту») - виключається;

- в момент настання смерті ОСОБА_11 був тверезий. (т.1 а.м.к.п.244-251);

- протокол огляду приміщення та трупа від 05.12.2020 року з ілюстративними таблицями до нього, з якого вбачається, що було виявлено тіло чоловіка, віком 55 - 65 років. Труп одягнений у футболку синього кольору без рукавів, кофту чорного кольору із капюшоном, штани чорного кольору, труси синього кольору. Одяг без слідів пошкодження. На ділянці голови трупа наявні 3 рани: одна на тім`яній ділянці голови, друга рана знаходиться в правій тім`яній ділянці, третя в правій лобно - скроновій ділянці. В середині ран наявні дрібні частини, ззовні схожі на дерев`яну струшку білого кольору. Інші тілесні ушкодження на трупі відсутні (т.2 а.м.к.п.1-12);

- протокол огляду місцевості від 05.12.2020 року, з якого вбачається, що було оглянуто місце події, а саме прибудинкова територія розташована поблизу 3 під`їзду будинку АДРЕСА_4 . На вказаній території перебував чоловік ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повідомив, що у нього є планшет марки SAMSUNG належний його товаришу ОСОБА_11 , даний планшет ОСОБА_14 , добровільно передав працівникам поліції. При перевірці зазначеного планшета увійшли в мобільний додаток Приват 24 в якому була інформація, що 04 грудня 2020 року була виплата страхового «ущербу» СК КРЕДО ТДВ - 7462,50 гривень. Вилучено планшет марки SAMSUNG, який належав ОСОБА_11 та був добровільно наданий ОСОБА_14 ( т. 2 а.м.к.п. 13);

- ухвалу слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 09.12.2020 року, якою було задоволено клопотання слідчого та надано тимчасовий доступ до інформації по банківських карткових рахунках, які належать АТ КБ «Приватбанк», № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 . (т.2 а.м.к.п.16,17);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 15.01.2021 року, з якого вбачається, що слідчим в присутності спеціаліста банку, у відділенні АТ КБ «Приватбанк», розташованого за адресою місто Луцьк, вулиця Відродження, 1, вилучено оптичний диск з інформацією, на якому зафіксовано з камери банкомату, 04 грудня 2020 року о 22:00:14, 22:00:51-22:03:11, 22:21:26 силует чоловічої статури, одягнутий в курточку темного кольору, яка була розстебнута, під нею була кофта темного кольору з малюнком баскетболіста, в медичній масці (т.2 а.м.к.п.20-22);

- протокол огляду предметів від 05.12. 2020 року, з якого вбачається, що було оглянуто мобільний телефон «Ксіомі редмі 5+», належний ОСОБА_14 , а саме журнал викликів з ОСОБА_22 . Як повідомив ОСОБА_14 даний номер телефону належить ОСОБА_11 (т.2 а.м.к.п.23-25);

- висновок експерта № СЕ-19/103-20/9699-ТР від 07.12.2020 року, з якого вбачається, що однин слід пальця руки, виявлений і відкопійований на відрізку липкої стрічки, вилучений під час огляду місця події від 05 грудня 2020 року з приміщення квартири АДРЕСА_3 , а саме з дверей кімнати, де було виявлено труп, який поміщено до сейф-пакету НП №0002401, залишений не пальцями рук осіб, дактилокарти яких заповнені на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_12 , а іншою особою. (т.2 а.м.к.п.29-48);

- лист Волинського НДЕКЦ від 07.12.2020 року № 19/103/3/2-11397-2020, про результати перевірки за дактилоскопічним обліком , з якого вбачається, що перевіркою за автоматизованим дактилоскопічним обліком одного сліду пальця руки, виявленого та вилученого 05.12.2020 під час ОМПІ по факту вбивства гр. ОСОБА_11 в квартирі по АДРЕСА_2 (ЄРДР N° 0000833 від 05.12.2020), встановлено збіг вказаного сліду пальця руки із відбитком пальця руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жит. АДРЕСА_5 (т. 2 а.м.к.п. 50);

- протокол огляду предметів (речей) від 06.12.2020 року, з якого вбачається, що було оглянуто сумку з чорної синтетичної тканини, з написом ТМ «DING ZBI» в якій був гаманець коричневого кольору, сумка - барсетка шкіряна чорного кольору. сумка - барсетка шкіряна (поясна) чорного кольору. Чохол для ключів чорний, чохол для ключів пісочний. Гаманець з шкірозамінника чорного кольору, портмоне з шкірозамінника бурого кольору з рельєфною поверхнею. Дві захисні маски для зовнішніх органів дихання. Окуляри медичні з футляром та кульковою ручкою. Пластиковий файл з християнськими святинями. Блокнот із зображенням тигра. Візитки, клаптики паперу із записами контактів, три пластикові карти від сім карт оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна». Карта міжнародного автомобільного страхування серії НОМЕР_11 , довіреність серії ВАА №261139 на дії з автомобілем. Потерпіла ОСОБА_12 , заявила, що всі оглянуті речі, документи зникли після вбивства її брата ОСОБА_11 з його квартири. Вищевказані речі постановою слідчого від 06.12.2020 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000833 та приєднано до матеріалів розслідування (т.2 а.м.к.п.51-55);

- протокол огляду місцевості та приміщення від 06.12.2020 року, разом із флеш накопичувачем, в якому записаний огляд та відображено, що за місцем проживання ОСОБА_7 , виявлено кофту сірого кольору зі слідами бурого кольору, штани спортивні синього кольору з речовиною бурого кольору, мобільний телефон марки ЛЕНОВО білого кольору IMEI1: НОМЕР_12 IMEI2: НОМЕР_13 із сім картою оператором Київстар і флеш накопичувач. В верхній лівій кишені куртки виявлено банківську картку Ощадбанк № НОМЕР_14 , кросівки сірого кольору із маркуванням «SPORTS» та слідами речовини бурого кольору, рюкзак синього кольору марки «NBC», шкіряний гаманець чорного кольору (т.2 а.м.к.п.60, 61);

- ухвалу слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 07.12.2020 року, якою було задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку приміщення, а саме будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , та прибудинкової території за вказаною адресою, та вилучення речей зазначених в ухвалі (т.2 а.м.к.п.65, 66);

- ухвалу слідчого Нововолинського міського суду Волинської області від 07.12.2020 року, якою було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на кофту чорного кольору торгової марки «Джордан» зі слідами речовини бурого кольору; штани спортивні синього кольору торгової марки «Найк» та «Fila» з нашаруванням речовини бурого кольору; темно-сині штани торгової марки «CRP» із нашаруванням речовини; мобільний телефон марки «Леново» білого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_12 , ІМЕІ2: НОМЕР_13 із сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» і флеш накопичувачем, куртку темно-синього кольору марки «OGJJ», маску медичну синього кольору, шапку синього кольору марки «OZZI», банківську картку «ОщадБанк» № НОМЕР_14 , кросівки сірого кольору із маркуванням «SPORTS» та слідами речовини бурого кольору, рюкзак синього кольору марки «NBC», шкіряний гаманець чорного кольору (т2 а.м.к.п.69,70);

- постанови про відбирання зразків для проведення експертизи від 06.12.2020 року та протоколи отримання зразків для експертизи від 06.12.2020 року (Т.2 а.м.к.п. 82-89);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 06.12.2020 року з фототаблицями, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_28 , впізнала особу яка напередодні, 04 грудня 2020 року приблизно 18 годині приходила до її брата, яка була розміщена з ліва на право під номером 3, анкетні дані даної особи ОСОБА_7 (т.2 а.м.к.п.90-95);

- протокол проведення слідчого експерименту від 06.12.2020 року з оптичним диском, з якого вбачається, що ОСОБА_7 повідомив про обстановку у квартирі, а саме у кімнаті, що була місцем події. Зокрема вказав на розташування меблів та учасників події. Показав на місце де перебував ОСОБА_11 на початку словесного конфлікту. Вказав на якому місці та у якій позиції перебував сам. Вказав де знаходився табуретка, якою наносив потерпілому удари. ОСОБА_7 відтворив за допомогою схожою за структурою, вагою табуреткою механізм нанесення та кількість нанесених ударів, при цьому зазначив, що у момент нанесення ударів піднімав табурет на висоту голови, після чого з прискоренням опускав. У дари наносив в область голови потерпілого, який перебував у положенні лежачи. ОСОБА_7 вказав місця, де знаходилися речі, які він забрав із квартири, зокрема паспорт громадянина України, банківські картки, сумку із речами, здійснив зовнішній опис сумки. За адресою АДРЕСА_6 , ОСОБА_7 , вказав, що у банкоматі, що розміщений у вказаному будинку намагався здійснити зняття коштів шляхом проведення операції без картки. У подальшому ОСОБА_7 вказав, де викинув мобільний телефон, який він взяв у квартирі ОСОБА_11 , а саме, протилежна частина будинку № 3 вул. Сірка та вказав місце куди викинув речі, а саме вкриту зеленим покривом трави ділянку місцевості біля буд. АДРЕСА_7 . м. Нововолинськ, ОСОБА_29 вказав на колектор, що розміщений на узбіччі дороги та накритий бетонною кришкою, як на те місце де він викинув паспорт та банківські картки ОСОБА_11 . При відкритті каналізаційного колектора було виявлено на дні книжечку із написом паспорт громадянина України та малим Гербом України (т.2 а.м.к.п.97-100);

- протокол огляду місця події від 06.12.2020 року з фототаблицями до нього, за адресою АДРЕСА_8 , яким зафіксовано в каналізаційному колекторі викрадені речі, які належали ОСОБА_11 а саме: паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , пенсійне посвідчення серії НОМЕР_7 , банківські картки Приватбанк» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_15 (т.2 а.м.к.п.101-103);

- ухвалу слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 07.12.2020 року, якою було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсійне посвідчення серія « НОМЕР_7 », видане на ім`я ОСОБА_11 , картку платника податків НОМЕР_16 , видану на ім`я ОСОБА_11 ,, три банківські картки «ПриватБанк»: «№ НОМЕР_4 », «№ НОМЕР_4 » та «№ НОМЕР_15 » (т.2 а.м.к.п.107);

- висновок експерта №СЕ-19/103-20/9864-ТВ від 14.12.2020 року, з якого вбачається, що ринкова вартість бувшого у користуванні мобільного телефону марки «Alcatel» моделі «One Touch Pixi 4 4034D» станом на 04 грудня 2020 року могла складати 499,67 гривень. Визначення ринкової вартості чоловічої сумки з маркувальним написом «Ding Zbi» станом на 04 грудня 2020 року не проводилось, оскільки досліджуваний об`єкт знаходиться у значно пошкодженому стані та цінності як виріб не становить. Ринкова вартість бувшого у користуванні футляра для окулярів станом на 04 грудня 2020 року могла складати 46 гривень 67 копійок. Ринкова вартість бувших у користуванні окулярів для корекції вад зору станом на 04 грудня 2020 року могла складати 100,00 гривень. Визначення ринкової вартості гаманця з маркувальним позначенням «Cefiro» станом 04 грудня 2020 року не проводилось оскільки досліджуваний об`єкт знаходиться у значно пошкодженому стані та цінності як виріб не становить. Визначення ринкової вартості чоловічої сумки типу «барсетки» станом на 04 грудня 2020 року не проводилось, оскільки досліджуваний об`єкт знаходиться у значно пошкодженому стані та цінності як виріб не становить. Ринкова вартість бувшої у користуванні чоловічої поясної сумки станом на 04 грудня 2020 року могла складати 83,00 гривні. Ринкова вартість бувшого у користуванні чохла для ключів чорного кольору станом на 04 грудня 2020 року могла складати 38 гривень 33 копйки. Ринкова вартість бувшого у користуванні чохла для ключів бежевого кольору станом на 04 грудня 2020 року могла складати 38 гривень 33 копійки. Визначення ринкової вартості гаманця з маркувальним позначенням «Nicolas» станом на 04 грудня 2020 року не проводилось, оскільки досліджуваний об`єкт знаходиться у значно пошкодженому стані та цінності як виріб не становить. Ринкова вартість бувшого у користуванні гаманця коричневого кольору станом на 04 грудня 2020 року могла складати 140,00 гривень (т.2 а.м.к.п.122-133);

- висновок експерта №6, з якого вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_11 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном ати-В по системі «АВ0». Кров підозрюваного ОСОБА_7 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В по системі «АВ0». На представлених на дослідження об`єктах, а саме на двох наволочках на подушку, чоловічих шортах, кросівка, кофті, футболці та трусах ОБ.№1-18 виявлено сліди крові. На частині тирсоплити від табуретки, чотирьох парах штанів та кофті слідів крові не виявлено. Кров в Об.1-18 належить людині. У крові ОБ.1-18 встановлено груповий антиген А по системі «АВ0» та в ОБ.№1-5 та 10 встановлено ізогемаглютиніни анти-В Кров ОЮ. №1-18 може походити від потерпілого ОСОБА_11 та може походити від іншої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В по системі «АВ0». Кров Об.1-18 може походити від ОСОБА_7 та може походити від іншої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В по системі «АВ0» (т.2 а.м.к.п.142-151);

- висновок судово-псехіатричної експертизи №28 від 25.01.2021 року, з якого вбачається, що в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій ОСОБА_7 виявляв ознаки змішаного розладу особистості в стані гострої декомпенсації (психопатичної реакції), однак за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Внаслідок цього ОСОБА_7 може бути визнаний осудним. В даний час ОСОБА_7 виявляє ознаки змішаного розладу особистості, що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 не має психічних вад, котрі б перешкоджали йому самостійно реалізовувати своє право на захист. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує. За психологічними критеріями з урахуванням індивідуально-психологічних, вікових та стану розумового розвитку ОСОБА_7 спроможний розуміти характер та фактичний зміст власних діянь, керувати ними та прогнозувати наслідки. ОСОБА_7 на час правопорушення, під впливом фізіологічного афекту не знаходився (т. 2 а.м.к.п. 154-157);

- висновок експерта №СЕ-19/103-20/9870-ТР від 14.12.2020 року, в якому зазначено, що один слід пальця руки (який згідно висновку експерта №СЕ-19/103-20/9699-ТР від 07.12.2020 року придатний для ідентифікації особи та залишений іншою особою), залишений пальцем руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.м.к.п.161-169);

- ухвалу слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 18.12.2020 року, якою надано дозвіл на отримання тимчасового доступу до інформації про: телефонні зв`язки з sim-карти № НОМЕР_2 в період часу з 00:00 год. 01.11.2020 по 05.12.2020, з визначенням серійних номерів(ІМЕІ) мобільних терміналів, в яких її було активовано, з зазначенням абонента «А» та «Б» (співрозмовниками) та нульових розмов, та з прив`язками до базових станцій, та з визначенням мобільних терміналів, в яких активовані sim-карти, з номерами яких були телефонні зв`язки (т.2 а.м.к.п.195);

- ухвалу слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 18.12.2020 року, якою надано дозвіл на отримання тимчасового доступу до інформації про: телефонні зв`язки з sim-карти № НОМЕР_17 в період часу з 00:00 год. 01.11.2020 по 05.12.2020, з визначенням серійних номерів(ІМЕІ) мобільних терміналів, в яких її було активовано, з зазначенням абонента «А» та «Б» (співрозмовниками) та нульових розмов, та з прив`язками до базових станцій, та з визначенням мобільних терміналів, в яких активовані sim-карти, з номерами яких були телефонні зв`язки (т.2 а.м.к.п.199);

- ухвалу слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 18.12.2020 року, якою надано дозвіл на отримання тимчасового доступу до інформації про номери sim-карт операторів мобільного зв`язку, які були активовані в мобільному терміналі з ІМЕІ 1- НОМЕР_18 , ІМЕІ 2- НОМЕР_1 та їх телефонні зв`язки, з зазначенням абонента «А» та «Б» (співрозмовниками) та нульових розмов, та з прив`язками до базових станцій, в період часу з 00:00 год 01.11.2020 по 05.12.2020. (т.2 а.м.к.п.207);

- протокол огляду предметів від 16.01.2021 року, згідно якого, оглянуто компакт-диск CV-R на 700MB 80 MIN. На даному диску наявні відеозаписи, на яких вбачається вулиця перед банкоматом, що за адресою: м. Нововолинськ, вулиця І. Сірка, 3. Перед банкоматом знаходиться особа чоловічої статі, одягнута в куртку темного кольору, кофту з каптуром та малюнком у вигляді баскетболіста в передній частині, на голові каптур. обличчя закрито маскою, з рюкзаком на спині (т.2 а.м.к.п.237-239).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка та на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.4 ст. 187 КК України, з огляду на таке.

Так, розбій як злочин проти власності це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. У разі вчинення розбою посягання відбувається на два об`єкти - власність, а також життя і здоров`я потерпілої особи. Розбій характеризується як злочин, що має усічений склад, тобто вважається закінченим з моменту нападу незалежно від того, чи вдалося обвинуваченим заволодіти майном, чи ні.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003 року, відповідно до яких за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, коли виник корисливий мотив до початку чи під час вчинення цього злочину. У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном (ч. 4 ст. 187 КК).

Що стосується доводів сторони захисту про те, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а не за п.6, ч.2 ст.115 КК України, до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.

Так, згідно роз`яснень, які містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003 року, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

В ході розгляду кримінального провадження, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 , завдаючи ОСОБА_11 тілесні ушкодження у спосіб та за обставин, викладених вище, розумів можливі негативні наслідки своїх дій, що фактично настали, у виді смерті останнього і бажав їх настання.

Такий висновок місцевого грунтується на тому, що ОСОБА_7 , обрав знаряддям вчинення злочину дерев`яну табуретку, якою завдав удару по голові ОСОБА_11 . Характер, локалізація та кількість ударів, ненадання обвинуваченим першої медичної допомоги потерпілому, не виклик швидкої допомоги, не повідомлення органів поліції, а навпаки покладення на голову потерпілого подушки, чим останньому було обмежено доступ повітря до організму та залишенням ОСОБА_11 помирати, свідчать про усвідомлення обвинуваченим небезпечного характеру своїх дій і що, посягаючи на життя ОСОБА_11 , передбачав, що наслідками таких дій може стати смерть останнього та бажав цього.

Водночас, колегія суддів звертає увагу і на те, що того вечора, ОСОБА_7 викрав сумку з банківськими картками та намагався зняти кошти з даних карток. А інші речі, які були в сумці обвинувачений викинув. Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком місцевого суду про те, що саме карткові рахунки були для обвинуваченого ціллю викрадення, з огляду на те, що ОСОБА_7 , як було встановлено судом першої інстанції знав, що того дня потерпілому ОСОБА_11 була нарахована страхова виплата.

Таким чином, апеляційний суд повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за п.6 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивства), з корисливих мотивів є правильною.

За таких обставин, посилання сторони захисту про перекваліфікацію дій останнього на ч.2 ст.121 КК України апеляційний суд розцінює як стратегію захисту, спростовану судом першої інстанції, яка є нічим іншим, як способом пом`якшення кримінальної відповідальності для винного.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів, отриманих під час обшуку в житлі за адресою АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_5 , оскільки дані дозволи на проведення обшуку були надані в порушення вимог КПК України до внесення відомостей в ЄРДР та розгляду клопотань про надання дозволу на проведення обшуку здійснювалися слідчим суддею без технічної фіксації судового засідання, є аналогічними тим, які були перевірені судом першої інстанції, який проаналізувавши їх, прийшов до обґрунтованого висновку про їх неспроможність з викладенням відповідних мотивів, з чим колегія суддів повністю погоджується.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що в обвинувальному акті від 23.01.2023 року, крім зміни фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.ч.1,3 ст. 357, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, було додано дані про всі судимості ОСОБА_7 , додано ще одну обтяжуючу обставину, та висунуто додаткове обвинувачення у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 187 КК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, то колегія суддів вважає їх непереконливими з огляду на таке.

Статтею 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор з дотриманням вимогст. 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

Як встановлено апеляційним судом, первинний судовий розгляд у суді першої інстанції розпочався за обвинувальним актом від 29 січня 2021 року, згідно з яким ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.ч.1,3 ст. 357, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

У подальшому, під час судового розгляду прокурором у порядку ст. 338 КПК було змінено обвинувачення у суді та внесено обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням у кримінальному провадженні №0000833 від 05.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст.115, ч.ч.1,3 ст. 357, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, який під розписки був вручений обвинуваченому 24.01.2023, захиснику 23.01.2023, а також потерпілим 23.01.2023.

24 січня 2023 року в ході судового розгляду за клопотанням обвинуваченого після того, як 24.01.2023 року ним було отримано копію зміненого обвинувального акта, справа була відкладена на 07 лютого 2023 року, а тому, є незрозумілим в чому полягає порушення права на захист, оскільки сторона захисту не була позбавлена можливості із 24.01.2023 по 07.02.2023 року ознайомитися із зміненим обвинувальним актом та підготуватися до захисту інтересів обвинуваченого.

Разом з тим, колегія суддів вважає і це не заперечується стороною захисту, щодо зміненого обвинувального акта не подавалися нові докази, тобто об`єм доказової бази залишиася той самий, що й при первинному обвинуваченні.

Окрім того, як вбачається із протоколу судового заідання від 07.02.2023 року прокурором в ході судового розгляду було оголошено змінений обвинувальний акт, який сторона захисту, як було вищезазначено отримала, ще 24.01.2023 року.

Тобто, з вказаного слідує, що суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд не вбачає підстав для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, як про це просить в апеляційних вимогах сторона захисту, оскільки це не ґрунтується на вимогах ч. 1 ст. 415 КПК України, де зазначено вичерпний перелік питань для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 до задоволення не підлягає.

Прокурор у поданій апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі винного внаслідок м`якості.

Проте, такі його твердження до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.

Так, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вищевказані вимоги матеріального права при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання були повністю дотримані судом першої інстанції, а також в повній мірі враховані обставини, на які зроблено посилання в апеляційній скарзі, поданій прокурором.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорій (ч.ч.1,3 ст. 357 КК України) кримінальних проступків, (ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України) нетяжких злочинів, (ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України) особливо тяжких злочинів і дані про його особу. При цьому, місцевий суд у своєму вироку навів переконливі доводи про можливість та необхідність застосування до обвинуваченого покарання саме у виді позбавлення та обмеження волі, передбаченого у санкціях ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.ч.1,3 ст.357 КК України, та із застосуванням положень ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України, та остаточно визначив ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років 2 (два) місяці з конфіскацією майна.

До обставин, які обтяжують покарання, суд правильно відніс рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебувала в безпорадному стані, тяжкі наслідки, завдані злочином, а пом`якшуючих покарання обставин, судом встановлено не було.

З достатньою повнотою судом було взято до уваги і дані про особу обвинуваченого, який офіційно не одружений, працевлаштований, де має позитивну характеристику, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має непогашені судимості за злочини проти власності, вчиненні з поєднанням насильства, за які відбував покарання у виді позбавлення волі, та знову вчинив умисні корисливі злочини, що як правильно зазначив суд першої інстанції, вказує про його небажання стати на шлях виправлення.

Належним чином було враховано і думки потерпілої ОСОБА_12 , яка просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, а також потерпілої ОСОБА_10 , яка просила призначити обвинуваченому максимальну міру покарання.

Проаналізувавши вищенаведене, апеляційний суд вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог закону та в повній мірі врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, особу винного й інші обставини кримінального провадження.

За таких обставин, призначене обвинуваченому покарання повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, й не є надто м`яким в даній ситуації, як про це вказує прокурор.

Враховуючи вищенаведені обставини провадження та норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання за ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.ч.1,3 ст.357 КК України та на підставі ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70, ст. 72 цього ж Кодексу, відповідає тяжкості вчиненого та особі винного.

Таким чином, підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання та призначення обвинуваченому більшого строку покарання, з мотивів наведених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, апеляційний суд не вбачає.

Також на підставі ст.ст. 128, 129 КПК України, ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, суд першої інстанції розглянув цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та обґрунтовано дійшов висновку про його задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про необхідність застосування положень ст.ст.49, 74 КК України, оскільки на час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції закінчились строки давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст. 357 КК України, що відповідно дає підстави для звільнення обвинуваченого від призначених покарань.

Так, відповідно до п. 2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло:три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років .

Згідно із ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.1,3 ст. 357 КК України за які оскаржуваним вироком засуджено ОСОБА_7 , згідно до ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків. Ці кримінальні правопорушення були вчинені обвинуваченим ОСОБА_7 04.12.2020 року. А тому, у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України з дня вчинення даних кримінальних правопорушень минули строки давності.

Оскільки стороною захисту в ході апеляційного розгляду відповідних клопотань про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України заявлено не було, а тому він на підставі ч.5 ст.74 КК України підлягає звільненню від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваного вироку посилання на ст. 72 КК України як зайве при призначенні покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України, оскільки обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання за ч.ч.1,3 ст. 357 КК України.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Горохівського районного суду Волинської області від 02 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Звільнити від призначеного покарання за ч.1 ст. 357 КК України, ч.3 ст. 357 КК України ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України.

З мотивувальної та резолютивної частини вироку Горохівського районного суду Волинської області від 02 травня 2023 року виключити посилання про призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст. 72 КК України з урахуванням співвідношення одного дня позбавлення волі двом дням обмеження волі.

В решті вирокок Горохівського районного суду Волинської області від 02 травня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді