490/9888/23 23.01.2024
н/п 1-кп/490/504/2024
Центральний районний суд міста Миколаєва
Справа № 490/9888/23
У Х В А Л А

23 січня 2024 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000204 від 04.04.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 ;

встановив:

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Прокурор звернувся із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, застосованого ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.04.2023. Прокурор зазначив, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких встановлено під час застосування запобіжного заходу та його продовження, наразі не зменшились; застосування більш м`якого запобіжного заходу не відповідатиме приписам ч. 6 ст. 176 КПК України.

Прокурор клопотання підтримав в повному обсязі; просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора; зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, не є обґрунтованими; просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, свою позицію обґрунтував тим, що має здійснювати догляд за батьками.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 , зазначив, що розуміє приписи чинного законодавства щодо безальтернативного виду запобіжного заходу у разі обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-2 КК України, разом з тим підтримав позицію обвинуваченого щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов до таких висновків.

ОСОБА_5 обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, а саме: поширення інформації про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене з метою надання такої інформації представнику державі, що здійснює збройну агресію проти України, вчинене в умовах воєнного стану та з корисливих мотивів.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.04.2023 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.06.2023 без права внесення застави. У подальшому строк тримання під вартою було продовжено, зокрема ухвалою суду від 11.12.2023 до 08.02.2024 без права внесення застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Згідно з п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 17 Закону України від 23.08.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт перший ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім передбачених випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

На думку суду, обраний стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді триманні під вартою було встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень або продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

Наразі такі ризики як переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 не перестали існувати та не зменшились.

Зазначені ризики підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні наразі території Україні; крім того, характер вчинення інкримінованого правопорушення в сукупності з інформацією про відсутність джерела доходу, свідчать про наявність ймовірних очікувань вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень або продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

Також суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, що обвинувачений наразі не працює, тобто не має легальних джерел доходу; крім того, обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, які б могли утримати його від протиправної поведінки.

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки немає підстави вважати, що незастосування такого запобіжного заходу не буде перешкодою у запобіганні встановленим ризикам. Крім того, наразі закінчити судове провадження до закінчення строку дії ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є можливим.

Твердження сторони захисту щодо недоведеності ризиків, на які посилається прокурор, не є обґрунтованими та такими що спростовують наведені вище висновки суду; застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не відповідатиме приписам ч. 6 ст. 176 КПК України.

Щодо визначення розміру застави суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на наявні ризики, особу обвинуваченого та обставини вчинення кримінального правопорушення, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_5 .

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора; продовження на шістдесят днів строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 задовольнити;

продовжити строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 22.03.2024 включно без визначення розміру застави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання її копії.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3