ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/323/24 Справа № 932/402/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004819 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та необґрунтовану, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та звільнити підозрюваного з-під варти в залі суду.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що підозра є недостатньо обґрунтованою, зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п. 1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, - не підтверджуються жодними доказами.

Посилання слідчого судді на те, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру та внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 121 КК України, - не відповідає дійсності, так як ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 122 КК України.

Зазначає, що підозрюваний має постійне місце проживання, має сина, раніше не судимий, є особою похилого віку.

Визначений розмір застави є помірним для підозрюваного, так як є пенсіонером.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2024 року було задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 березня 2024 року, з визначенням розміру застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, санкція якого передбачає покарання до десяти років позбавлення волі, також наявні ризики, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував особу підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків а також наявність на розгляді в суді двох обвинувальних актів щодо підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника , перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, відповідно до матеріалів справи до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська щодо ОСОБА_8 скеровано обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0001038 за ч. 1 ст. 122 КК України та №0002393 за ст. 126-1 КК України, при цьому вказані дії підозрюваного полягали в умисному систематичному психологічному та фізичному насильстві та домашньому насильстві щодо його співмешканки ОСОБА_9 , яка є потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та обвинувальні акти направлені до суду.

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.12.2023 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 04.01.2024 року, відповідно до якого 12.12.2023 року у неї виник словесний конфлікт з її колишнім чоловіком ОСОБА_8 , який в подальшому намагався нанести їй удар в область голови, однак потерпіла прикрилась правою рукою та підозрюваний спричинив удар по ліктьовій кістці руки, чим спричинив їй тілесне ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.01.2024 року;

- висновком експерта №68е та додатковим висновком експерта №69е, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлено тілесне ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого косого уламкового перелому правої ліктьової кістки у нижній третині без зміщення уламків, локалізація ушкоджень не суперечить механізму його утворення , на який потерпіла вказувала в ході проведення слідчого експерименту;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 17.01.2024 року, відповідно до якого вона чула як 12.12.2024 року ОСОБА_8 прийшов до ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння та почалась сварка;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 18.01.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_8 неодноразово погрожував потерпілій, ображав, здійснював фізичне насильство, вибивав вікна . Також зазначила, що відносно ОСОБА_8 було виписано припис на заборону спілкування з ОСОБА_10 .

Твердження в апеляційній скарзі про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять наявність обґрунтованої підозри, колегією суддів не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення ОСОБА_8 є доведеною.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, відсутні міцні соціальні зв`язки. Разом з тим, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор повідомила, що відносно ОСОБА_8 у справі №203/3245/23 за ч. 1 ст. 122 КК України був застосований привід, також підозрюваний не з`являється на виклики до слідчого, що свідчить на наявність ризику, передбаченого п. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, так як щодо ОСОБА_8 направлені до суду два обвинувальні акти, де потерпілою є ОСОБА_9 , окрім цього , впродовж 2023 року підозрюваний ОСОБА_8 неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Посилання захисника на відсутність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в клопотанні про застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 вказаний ризик не зазначений та не був встановлений слідчим суддею.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також особу підозрюваного, який раніше не судимий, та відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на схильність підозрюваного до вчинення домашнього насильства, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями постанов за ст. 173-2 КУпАП, а також направлення до суду двох обвинувальних актів та встановлені ризики; заяв про взяття на поруки підозрюваного не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного, разом з цим відсутні відомості щодо наявності міцних соціальних зв`язків за місцем проживання підозрюваного.

Також слідчий суддя відповідно до вимог ч.4 ст.184 КПК України, врахувавши обставини кримінального правопорушення, відомостей про особу підозрюваного та його майнового стану, який є пенсіонером та отримує пенсію, наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовано застосував альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що ставить 9084 гривень.

Зазначення слідчим суддею в мотивувальній частині ухвали про те, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України, замість ч. 1 ст. 122 КК України, - є помилкою, яка може бути виправлена шляхом винесення ухвали про виправлення описки.

Посилання захисника на те, що підозрюваний хворіє, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відомостей щодо погіршення стану здоров`я підозрюваного, що унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до суду не надано.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має сина, раніше не судимий, є особою похилого віку колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, так як зазначені обставини не були стримуючим фактором.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2024 року- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4