ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/80/24 Справа № 202/461/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2023 року про обрання запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, працюючого без оформлення трудових відносин, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2023 року задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що у розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке не викликає розумних сумнівів у цьому і підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події та схемою до нього; протоколами допитів свідків; слідчими експериментами за участю свідків; висновками судово-медичної експертизи; експертизи технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічної експертизи, комплексної судової авто-атехнічної експертизи; іншими матеріалами в їх сукупності.

Зазначає, що наявним є ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового слідства та суду, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі доведення його винуватості, котрий відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, та ризик вчинення підозрюваним іншого аналогічного кримінального правопорушення, оскільки останній неодноразово, в тому числі протягом останнього року, притягався до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості руху в межах населеного пункту.

Вказує, що з урахуванням обставин справи, тих тяжких наслідків, що настали в результаті вчинення кримінального правопорушення, виправданим є застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також зазначає, що можливим є визначення застави, враховується, що підозрюваний згідно наданої копії розписки, відшкодував потерпілій стороні матеріальну шкоду, тому з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, виходячи з вимог статей 176, 177, 178, 182 КПК України, доцільним є визначити розмір застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 214 720 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_7 повністю визнає свою вину, розкаюється у вчиненому, є раніше не судимим, відшкодував шкоду завдану злочином та бажає в подальшому допомагати потерпілому, має постійне місце проживання, працює в службі таксі та забезпечує свою матір похилого віку, а тому, наразі відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що при зверненні з клопотання до слідчого судді сторона обвинувачення навіть не розглядала можливість застосування більш мякого запобіжного заходу і не обґрунтувала неможливість його застосування.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 слідчим суддею були дотримані.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 врахував, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Крім того слідчим суддею взято до уваги, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, для відмовив в застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками, зробленими слідчим суддею першої інстанції, та вважає, що запобіжний захід саме у виді тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування, є достатньою гарантією для забезпечення виконання ОСОБА_7 покладених на нього обовязків.

Те, що ОСОБА_7 повністю визнає свою вину, розкаюється у вчиненому, є раніше не судимим, відшкодував шкоду завдану злочином та бажає в подальшому допомагати потерпілому, має постійне місце проживання, працює в службі таксі та забезпечує свою матір похилого віку, на даному етапі не є такими що вказується на відсутність встановлених судом ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки підозрюваного не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного зважаючи на наявні ризики.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Надані стороною захисту медичні документи щодо підозрюваного ОСОБА_7 не вказують на те, що останній не може триматися під вартою в умовах ізоляції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4