Провадження № 1-кс/752/8896/23
У Х В А Л А

30 жовтня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , перевіривши клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000117 від 22.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

встановив:

до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в якому просить накласти арешт на на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебуває зазначений об`єкт нерухомості, розпоряджатися будь-яким чином, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з реєстрацією та перереєстрацією прав власності.

Клопотання обґрунтоване наступним.

У провадженні СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000117 від 22.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Голосіївської окружної прокуратури м. Києва звернувсь громадянин ОСОБА_4 , який повідомив, що невстановлені особи шляхом обману заволоділи квартирою, яку він орендував, та особистими речами останнього.

Так, в жовтні 2021 ОСОБА_4 орендував кімнату у двокімнатній квартирі, яка належить ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_4 встановив, що станом на жовтень 2021 ОСОБА_5 був одинокою особою, проживав один, дітей та родичів не мав.

Далі, в листопаді 2021 ОСОБА_6 помер, а ОСОБА_4 продовжував проживати у квартирі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 до серпня 2023 року.

На початку серпня 2023 невстановлені особи зайняли та змінили замки в квартирі АДРЕСА_3 , та унеможливили доступ ОСОБА_4 до особистих речей та вказаної квартири.

Відповідно до відомостей з Реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо власника квартири АДРЕСА_3 відсутні.

Відповідно до відомостей з КП КМР Київське міське бюро інвентаризації, власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 .

Відповідно до відомостей з Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Беручи до уваги, що вищезазначене нерухоме майно, а саме - квартира за адресою: АДРЕСА_2 , має значення речового доказу у кримінальному провадженні та в подальшому може бути об`єктом дослідження судової експертизи, прокурором винесено постанову про визнання речовим доказом вказане нерухоме майно.

Вивчивши зміст клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у органу досудового розслідування виникла необхідність арешту майна у даному кримінальному провадженні з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор в клопотанні вказує на необхідність накладення арешту на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не надає постанову про визнання зазначеного майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про повернення клопотання прокурору, оскільки зазначене клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000117 від 22.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1