Справа № 162/1160/20 Провадження №11-кп/802/748/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000178 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Любешівського районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000178 від 16 липня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора та змінено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60 днів, до 08.12.2023 включно.

Таке своє рішення суд мотивував тим, що обвинувачений неодноразово порушував покладений на нього обов`язок не залишати житло за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_1 , що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, також ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, що становить підвищену суспільну небезпеку.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає ухвалу суду необґрунтованою, та вказує на безпідставність задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу. Суддею не прийнято до уваги те, що стороною обвинувачення не надано належних і допустимих доказів на підтвердження невиконання ОСОБА_7 вимог домашнього арешту. Так, на переконання апелянта, судом безпідставно відмовлено у його клопотанні про виклик в судове засідання матері обвинуваченого, яка у свою чергу вказує про перебування свого сина 28.08.2023 та 08.09.2023 вдома. Також стороною обвинувачення не відібрано пояснень у членів сім?ї, сусідів або інших свідків щодо невиконання ОСОБА_7 вимог домашнього арешту, а лише надано рапорти поліцейських, які, на думку захисту, не можуть свідчити про недотримання останнім домашнього арешту.

Окрім того, просить витребувати докази, а саме відеозаписи з нагрудних камер відеофіксації працівників ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, які здійснювали перевірку та виявили факт відсутності ОСОБА_7 за місцем реєстрації 28.08.2023 та 08.09.2023. Просить ухвалу скасувати, а клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без задоволення..

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, думку захисника, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так,відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому,прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

В провадженні Любешівському районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000178 від 16 липня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, а саме застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час обвинувачений неодноразово порушував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Суд першої інстанції, задовольняючи дане клопотання прокурора, в ухвалі зазначив про наявність підстав для зміни запобіжного заходу у зв`язку з порушенням обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

З наявних матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово порушив покладений на нього обов`язок не залишати житло за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_1 , а саме з 22 год 00 хв по 07 год 00 хв, про що свідчать долучені до клопотання прокурора документи.

Так, відповідно до повідомлення ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП від 25.03.2023 обвинувачений ОСОБА_7 23.03.2023 був виявлений нарядом блокпоста № НОМЕР_1 смт Любешів за кермом транспортного засобу о 23 год 56 хв, а також о 00 год 56 хв був виявлений нарядом ГРПП в АДРЕСА_2 . Крім цього, встановлено про порушення ОСОБА_7 вимог запобіжного заходу у виді домашнього арешту 28.08.2023 (обвинувачений перебував на АЗС «WOG» в сел. Любешів) та 08.09.2023 (був відсутній за місцем проживання). Ставити під сумнів достовірність інформації, яка міститься в даних документах, в апеляційного суду немає, оскільки крім свідчень матері обвинуваченого, які були надані стороною захисту та котра як правильно зазначив суд першої інстанції є зацікавленою особою щодо залишення її сина такого запобіжного заходу як домашній арешт, апелянт не надав. Крім того, захисником факт невиконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків не залишати місце своєї реєстрації у нічний час 23.03.2023 не оспорюється.

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що стороною обвинувачення доведено обставини щодо систематичного порушення обвинуваченим вимог запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Згідно положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК України ризикам.

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити та врахувати передбачені ст. 178 КПК України обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

Так, під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового провадження в суді першої інстанції та під час перевірки відповідного рішення судом апеляційної інстанції основоположним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що вони об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому інші запобіжні заходи не можуть запобігти встановленому ризику.

Так, ризик переховування ОСОБА_7 від суду є очевидним та вже справдився, оскільки застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту виявився неефективним та не зміг забезпечити його належну процесуальну поведінку. При цьому інші запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленому судом ризику, тому до останнього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У свою чергу судом першої інстанції у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, а також обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення. Також судом взято до уваги те, що наразі триває судовий розгляд даного кримінального провадження, у зв`язку з цим існує ризик, що обвинувачений зможе вчинити дії з метою незаконного впливу на свідків та потерпілих у провадженні. Крім того існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки останній не має постійного джерела доходу, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків.

Наведені в апеляційній скарзі захисником інші доводи жодним чином не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є єдиною і безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, апеляційний суд вважає, що лише винятковий запобіжний захід зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2023 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді