Житомирський апеляційний суд
Справа №296/795/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 25 березня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2024 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 25 березня 2024 року, без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, прокурором доведено наявність ризиків передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а будь-який інший запобіжний захід не може запобігти цим ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 інший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби або визначити розмір застави в сумі 85 000 грн.

Зазначає, що підозрюваний має постійне місце проживання, є інвалідом війни, учасником бойових дій, діючим військовослужбовцем, сприяє розкриттю даного злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що в СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000050 від 25.01.2024, за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений точно досудовим розслідуванням день, час та місці, проте не пізніше 25.01.2024 у мешканців м. Києва та Київської області: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , з корисливих мотивів виник злочинний умисел направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного із проникненням у житло, у період воєнного стану.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, підготувалися до вчинення даного кримінального правопорушення, заздалегідь розподіливши між собою ролі, а також підготувавши знаряддя та засоби, а саме: транспортний засіб, зброю, вибухові пристрої, пристрій для розбиття скла, радіостанції, газовий балончик для самооборони, рюкзак, тактичні рукавиці, ніж.

Так, 25 січня 2024 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення даного кримінального правопорушення, використовуючи транспортний засіб марки «Форд Ренджер», зеленого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 прибули до ділянки місцевості неподалік домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , де почали проводити заходи по спостереженню за ним.

Продовжуючи свої дії, об`єднані єдиним злочинним умислом, діючи умисно, відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого плану, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 шляхом візуального спостереження переконалися у присутності господаря всередині будинку, після чого близько 00 год. 05 хв. зайшли до території даного домоволодіння, а ОСОБА_7 з метою конспірації та недопущення викриття їх злочинної діяльності залишився очікувати в даному автомобілі поблизу домоволодіння, де продовжив проводити заходи по спостереженню. У цей час ОСОБА_14 віднайшов на території подвір`я даного домоволодіння сокиру, після чого діючи спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незважаючи на можливе вчинення опору господарем будинку, використовуючи дану сокиру, шляхом віджиму відчинив вхідні двері будинку та останні проникли всередину. Перебуваючи у приміщенні веранди будинку та утримуючи в руках сокиру й інші знаряддя і засоби вчинення кримінального правопорушення, демонструючи їх потерпілому, вчинили погрозу у застосуванні насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_15 , і таким чином вчинили розбійний напад на останнього, після чого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 було затримано працівниками правоохоронного органу на місці вчинення злочину.

Відповідно до повідомлення про підозру від 26.01.2024 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом прийняття зави від 26.01.2024 р. від ОСОБА_15 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 , протоколами затримання ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , у порядку ст. 208 КПК України від 26.01.2024 р., актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №65 від 26.01.2024 р.; довідкою №66 про категорію вибухонебезпечності виявлення вибухових матеріалів від 26.01.2024 р., довідкою №67 про категорію вибухонебезпечності виявлення вибухових матеріалів від 26.01.2024 р., протоколом огляду місця події від 26.01.2024 р., протокол обшуку від 26.01.2024 р. автомобіля марки «Форд Ренджер», довідкою №64 від 26.01.2024 р., довідкою №63 від 26.01.2024 р. та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Зі змісту протоколів про затримання від 26.01.2024 року вбачається що ОСОБА_7 та інших підозрюваних було затримано, в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення злочину.

При проведенні цих слідчих дій було вилучено на місці вчинення злочину, у підозрюваних та у транспортному засобі: балаклави, тактичні рукавиці, ножі, сокиру, газовий балончик, радіостанції, предмети схожі на гранату та вогнепальну зброю, пристрій нічного бачення, бронежилети, патрони.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Зазначені докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для підтвердження підозри та визнання її обґрунтованою.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених п. 1,2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити речі, документи, речові докази; незаконно впливати на потерпілого та інших підозрюваних свідків для зміни їхніх показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, поєднаним з проникненням у житло, із погрозою застосування насильства, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує, в разі визнання його винним, вказує на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу такого, як домашній арешт.

Враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , обставини його вчинення, кількість учасників, засоби використані для вчинення злочину навіть позитивні відомості щодо особи підозрюваного, який є військовослужбовцем, учасником бойових дій, має поранення є інвалідом 3 групи, апеляційний суд вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.

Разом з цим, як зазначено органом досудового розслідування коло співучасників наразі достовірно не встановлено, а тому існує висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на інших співучасників, повідомляти про необхідність знищення та приховання інших доказів, про існування яких стороні обвинувачення не відомо.

Апеляційний суд зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Наявність у захворювань ОСОБА_7 , також не свідчать про можливість обрання йому менш суворого запобіжного заходу, оскільки право на охорону здоров`я, ефективну безкоштовну медичну допомогу, яке закріплено в Конституції України мають усі громадяни України, в тому числі і ті щодо яких обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Право на медичну допомогу, що цих осіб забезпечується наданням її у медичній частині, а в разі неможливості проходження там лікування у визначених закладах охорони здоров`я, відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я з забезпеченням цілодобової охорону особи, узятої під варту.

Даних про те, що захворювання ОСОБА_7 унеможливлюють його перебування в умовах попереднього ув`язнення матеріали справи не містять та стороною захисту не надані.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тому, доводи захисника ОСОБА_10 про визначення розміру застави не можуть бути задоволені, оскільки кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_7 із застосуванням насильства, що дає суду право не визначати розмір застави.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 25 березня 2024 року- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: