печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю представника особи в інтересах, якої подано клопотання - адвоката ОСОБА_4 , власника майна - ОСОБА_5 , прокурора - ОСОБА_6 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000196 від 30.07.2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.06.2023 року у провадженні № 757/20202/23-к.

В засіданні власник майна ОСОБА_5 та представник особи в інтересах, якої подано клопотання - адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому доводи та просили задовольнити в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_6 в засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000196 від 30.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366 КК України.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2023 року у провадженні № 757/20202/23-к, накладено арешт на майно, зокрема, на:

- транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», модель GL 450, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки FORD, модель ESCAPE, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 ;

- транспортний засіб марки «BMW X7», номерний знак НОМЕР_5 , 2019 р.в., чорного кольору, номер кузова (рами, шасі): НОМЕР_6 ;

- транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN ID.4», номерний знак НОМЕР_7 , 2021 р.в., синього кольору, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 ;

- земельну ділянку кадастровий номер :01:036:5218 за адресою: АДРЕСА_5;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:036:0010;

- квартиру однокімнатну, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру двокімнатну, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- садовий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , який розміщений на земельній ділянці кадастровий номер :03:002:0940.

- земельну ділянку з кадастровим номер :03:002:0940, із забороною розпорядження та відчуження щодо об`єктів нерухомого майна та забороною користування, розпорядження та відчуження щодо вказаних транспортних засобів.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Проте, власник та/або представник власника вказаного майна, не був присутнім в засіданні під час розгляду клопотання про арешт майна, що у свою чергу позбавило права останнього на обґрунтування своєї правової позиції щодо вирішення питання про арешт майна.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна стороною обвинувачення не надано суду доказів про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні № 0000196 від 30.07.2022 року із зазначенням обґрунтованого розміру заподіяної шкоди, що виключає можливість застосування такого заходу забезпечення як арешту майна для забезпечення відшкодування шкоди, а його застосування до майна ОСОБА_5 на теперішній час є безпідставним.

Разом з тим, в слідчого судді відомості, що ОСОБА_5 є підозрюваною, обвинуваченою, особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваних, обвинувачених або неосудними особами відсутні.

Зокрема, 20.04.2023 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 20 квітня 2022 року.

Так, 18.05.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2 КК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваний ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 та відповідним актовим записом № 13355.

Так, із заявою про продовження кримінального провадження з метою реабілітації померлого мають право його близькі родичі (аналогічна правова позиція міститься у постанові ККС ВС від 20.11.2019 у справі №204/6034/16-к, а також висловлена в ухвалі Об`єднаної палати ККС ВС від 16.01.2019 у справі №761/33482/16-к).

Разом з тим, слідчому судді відомості, що особи, які наділені правом звертатись із заявою про продовження кримінального провадження з метою реабілітації померлого, порушували відповідне питання перед судом, не надані.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льоннрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Крім того, слідчому судді в засіданнях не надано доказів та не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, а саме, що майно набуте кримінально протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також були одержані внаслідок вчинення злочину та/ або є доходами від такого майна.

Більш того, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи позицію представника особи в інтересах, якої подано клопотання, суд прийшов до висновку, що версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам визначеним ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000196 від 30.07.2022 року, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами.

Сам факт визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні, без належного обґрунтування відповідного процесуального рішення, не може бути самостійною достатньою підставою для арешту майна.

За таких обставин вбачається, що на даний час в арешті вказаного майна у провадженні № 757/20202/23-к відпала потреба й виходячи з даних що були здобуті під час досудового розслідування кримінального провадження та встановлені під час розгляду справи в суді, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000196 від 30.07.2022 року, - задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, заборону розпорядження та відчуження щодо об`єктів нерухомого майна та заборону користування, розпорядження та відчуження щодо транспортних засобів, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2023 року у провадженні № 757/20202/23-к, а саме:

- транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», модель GL 450, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки FORD, модель ESCAPE, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 ;

- транспортний засіб марки «BMW X7», номерний знак НОМЕР_5 , 2019 р.в., чорного кольору, номер кузова (рами, шасі): НОМЕР_6 ;

- транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN ID.4», номерний знак НОМЕР_7 , 2021 р.в., синього кольору, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 ;

- земельну ділянку кадастровий номер :01:036:5218 за адресою: АДРЕСА_5;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:036:0010;

- квартиру однокімнатну, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру двокімнатну, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- садовий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , який розміщений на земельній ділянці кадастровий номер :03:002:0940.

- земельну ділянку з кадастровим номер :03:002:0940.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1