Номер провадження: 11-кп/813/1277/23
Справа № 508/890/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 15.03.2023 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Миколаївка, Миколаївського району, Одеської області, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 10.11.2020 року Миколаївським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №0000420, внесеного до ЄРДР 07.10.2022 року,

установив

Вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 15.03.2023 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 10.11.2020, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців.

До вступу вироку в законну силу, відносно ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі визначено обчислений з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, а саме з 15.03.2023 року.

На зазначений вирок захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, по якій було відкрито апеляційне провадження та призначений апеляційний розгляд.

За результатами розгляду апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, звільнити ОСОБА_8 від покарання з постановленням ухвали про застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру та застосування примусового лікування.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про призначення у справі повторної стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, та мотивував його тим, що обвинувачений ОСОБА_8 під час вчинення злочину не розумів значення своїх дій, на підтвердження чого надаввисновок фахівця від 05.04.2023 року. Також просив витребувати із КНП «Миколаївська лікарня» медичну документацію ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти призначення повторної стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи.

Заслухавши пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Частина 1 ст. 405 КПК України встановлює, що апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Відповідно до ст. 350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Приписами ч. 1 ст. 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Натомість, апеляційним судом встановлено, що під час судового розгляду були досліджені дані по особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, не одружений, не працює, на обліках у лікаря нарколога не перебуває. Перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з 06.09.1996 року, діагноз :Помірна розумова відсталість з поведінковими порушеннями. Інвалід 2-ї групи.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 548 від 09.11.2022 року, ОСОБА_8 на час скоєння кримінального правопорушення, будь-яким хронічним психічним розладом, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав, ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв ознаки «Легкої розумової відсталості з мінімальними поведінковими розладами», яка за глибиною та ступенем виразності не позбавляла його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Він правильно сприймає обставини, що мають значення для справи , може давати про них правильні покази, розуміти зміст підозри, показання свідків та потерпілого, приймати участь в слідчих діях і стати перед судом. Не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру ( а.с. 92-94)

Також, апеляційний суд враховує те, що постановою слідчого від 25.10.2022 року обвинуваченому (на той час - підозрюваному) ОСОБА_8 призначений захисник і тільки після цього, постановою слідчого у провадженні була призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза.

Натомість, від сторони захисту під час досудового розслідування, а також судового розгляду жодних клопотань про призначення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, а також про визнання недопустимим доказом висновку судово-психіатричного експерта № 548 від 09.11.2022 року не надходило.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Як убачається з вироку, місцевим судом установлено, що в рамках даного кримінального провадження була проведена судово-психіатрична експертиза, яку суд 1-ої інстанції, визнав належним та допустимим доказом та поклав в основу обвинувального вироку.

Одночасно, апеляційним судом також встановлено, що всі експерти, які здійснювали вищенаведене експертне дослідження, попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку, відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків та невиконання інших обов`язків експерта.

Відповідно до ч.1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою ст. 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 був представлений захисником, від якого жодних клопотань та зауважень щодо проведеної експертизи не надходило.

Фактично, заявляючи таке клопотання під час апеляційного розгляду, захисник наполягає на повторному проведенні апеляційним судом як досудового розслідування так і судового розгляду, що не передбачено нормами діючого КПК в межах перегляду в апеляційному порядку вироку суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне отстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію іншихпроцесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 404 КПК України не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції, долучати до матеріалів провадження докази, які не були предметом дослідження місцевого суду, колегія суддів позбавлена можливості проведення нового досудового розслідування та судового розгляду в межах апеляційного розгляду.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7, ч.ч. 2, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

При цьому, оцінку доводам сторони захисту щодо недопустимості доказів у провадженні, а також неправильного встановлення судом 1-ої інстанції фактичних обставин справи, буде надано під час постановлення рішення.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що клопотання щодо необхідності призначення експертизи, є необґрунтованим, відтак у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 223, 240, 333, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про витребування медичної документації та призначення у кримінальному провадженні повторної стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4