ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1932/23 Справа № 629/6463/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця у селі Перегонівка, Голованівського району, Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, без місця реєстрації, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, у кримінальному провадженні № 0001615

Встановила:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_7 про відшкодування заподіяних матеріальних збитків ухвалено задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_7 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на відшкодування заподіяних матеріальних збитків 30328,67 (тридцять тисяч триста двадцять вісім) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Відповідно до ст. 4 Лісового Кодексу України, до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара.

Згідно до ч. 2 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України, № 17 від 10.12.2004 року, визначається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: зокрема, без відповідного дозволу.

Згідно ч. 1 ст. 67 Лісового Кодексу України, у порядку спеціального використання лісових ресурсів здійснюється, зокрема, заготівля деревини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 69 Лісового Кодексу України, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток. Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Відповідно до пункту 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 року № 761, Лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого, зокрема здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів.

Так, 22.10.2019 року у ОСОБА_7 виник умисел, в порушення вказаних норм, на незаконну порубку дерев у лісових насадженнях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 23.10.2019 року, найняв бригаду на роботу по порубці лісових насаджень на території в захисних лісонасадженнях на перегоні Лозова 939 км лінії Лозова-Павлоград, км 937 пк. з правої сторони колії, а саме - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , переконавши їх у законності своїх дій та законності порубки дерев у лісових насадженнях.

Після чого, 23.10.2019 року ОСОБА_7 , разом із вказаними особами, прибули на ділянку лісового насадження, яка розташована на території виробничого підрозділу «Харківська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», на перегоні Лозова 939 км лінії Лозова-Павлоград, км 937 пк з правої сторони колії та перебуває на балансі виробничого підрозділу «Харківська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

Після чого, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що ним не отримано вказаних необхідних дозволів, для вирубки дерев у лісах та лісосмугах, надав дозвіл ОСОБА_10 та його бригаді за допомогою бензинової пили, спиляти та в подальшому розпиляти на колоди у вказаному лісовому насадженні 1 сухостійне, 1 сироростуче дерево породи клен та 1 дерево сироростуче породи ясен, чітко вказуючи на дерева, які необхідно спиляти, діаметром на пні: 48 см., 45 см, 56 см.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв майнову шкоду виробничому підрозділу «Харківська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» на загальну суму 30 328,67 гривень.

Захисник не погодилась з вироком суду. В апеляційній скарзі просить вирок скасувати та закрити провадження в кримінальній справі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, пояснивши, що не надавав розпоряджень на спил дерев, мова йшла лише про спил гілок, які нависали над гаражами та загрожували пошкодженням дахів гаражів. Його покази підтвердили свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Вказує, що в повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, тобто у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях.

Проте в обвинувальному акті вже вказано, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, тобто у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду. Тобто на попередньому слідстві та при ознайомленні з матеріалами справи ОСОБА_7 не знав, що його діями заподіяно саме істотну шкоду, що є порушенням його права на захист.

Захисник вважає, що висновок суду про те, що матеріальна шкода це і є наразі істотна шкода - є хибним.

Відповідно до вимог ст. 271 КПК України повідомлення про підозру повинно бути мотивованим, та обов`язково повинна бути вказано причинний зв`язок з наступивши ми наслідками.

Проте, в повідомленні про підозру та обвинувальному акті не конкретизовані дії ОСОБА_7 , відсутні докази того, що порубка дерев проводилась в лісовому фонді, хоча і є посилання на відповідні статті Лісового кодексу України. Більше того, повідомлення про підозру та обвинувальний акт в цій частині не тотожні.

Крім того, згідно протоколу огляду місця події від 01 листопада 2019 року вказано, що під час огляду нічого не вилучено. Проте, 27 листопада 2019 року визнано речовими доказами фрагменти деревини. Виникає питання, що це за деревина, чому вона знаходить у когось в гаражі.

Також захисник вважає, що не було встановлено чи саме тією пилкою, яка фігурує з матеріалах справи, зроблена порубка дерев, чи ці фрагменти деревини відповідають тим спиляним деревам, чи пенькам, які наразі інкримінуються ОСОБА_7 .

По справі не було проведено трасологічну експертизу, не встановлено, чи є ця пилка механізмом, яким проводилась вирубка дерев, які особливості механічного, конструктивного характеру має надана пилка, які можуть вказати на ті чи інші властивості при її використанні.

Не встановлено, чи можливо цією пилкою проводити зріз дерев, зразки яких необхідно надати експертам.

Не встановлено, ідентичні чи ні площі механічного зрізу (узори) виконаних пилкою наданих зразків дерев з місця події та які виявлені у свідка, чи складають одне ціле фрагменти спиляних дерев та зрізи на пеньках.

На думку захисника вказані порушення вимог Закону при проведенні слідства потягнули за собою притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, тоді як по матеріалам справи вбачається, у його діях склад адміністративного правопорушення і саме законодавством про адміністративне правопорушення повинні регулюватись дії ОСОБА_7 , а кримінальне провадження відносно нього повинно бути закрите за відсутністю в його діях складу злочину.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вважав вирок суду законним та обґрунтованим.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Частиною 1 статті 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, вид та міра призначеного покарання - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому дій фактичним обставинам справи є безпідставними.

Матеріалами справи встановлено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_7 суд першої інстанції насамперед послався на покази свідків, допитаних в ході судового розгляду, зокрема:

- свідок ОСОБА_15 пояснив, що він звернувся до голови гаражного кооперативу ОСОБА_7 , оскільки на дах його гаражу декілька років подало гілля з дерев та пошкоджували його. Також він знайшов чоловіка, який зможе обрізати гілля. Через декілька днів свідок прямував до гаражу та почув звук, характерний звуку пили. Підійшовши до місця події побачив старшого чоловіка та ще дві-три особи, які пиляли дерева. ОСОБА_7 поряд не було. Цього ж дня, згодом, приблизно о першій годині дня, йому зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про приїзд поліції. Прибувши на місце події, свідок побачив спиляні дерева, хоча мова йшла саме про спил гілля, а не дерев. Бригадир казав свідку, що будуть обрізати гілля з вишки і для цього йому порекомендували ОСОБА_10 , з яким він зустрічався та обговорював спил гілля. За спил дерев мови не було;

- свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що голова гаражного кооперативу, як пізніше він дізнався ОСОБА_7 , попросив його спиляти дерева, які похилились на гаражі. Коли вони приїхали, їх зустрів ОСОБА_7 з іншим чоловіком. Саме ОСОБА_7 показав на три дерева, які потрібно було спиляти. Він, як голова правління гаражного кооперативу, особисто надав свідкові розписку, у якій правління кооперативу ГБК-5 просило його виконати спилювання дерев за задньою стіною гаражів з метою недопущення їхнього падіння, яка загрожувало життю та майну членів кооперативу. Копію зазначеної розписки свідок просив долучити до матеріалів провадження.

Пиляли дерева наступного дня, при цьому саме ОСОБА_7 показав дерева, які потрібно спиляти та контролював роботу. Спиляні дерева вони забрали, потім приїхали працівники поліції.

Аналогічні послідовні пояснення свідок ОСОБА_10 надавав і під час досудового розслідування при проведення слідчого експерименту за його участю 27.11.2029 року, так, знаходячись поблизу ГБК № 5 в м. Лозова, свідок пояснив, що 22.10.2019 року йому зателефонував раніше не знайомий чоловік, який назвався головою ГБК № 5 та попросив спиляти аварійні дерева за гаражами. Свідок погодився. Наступного дня свідок прийшов до ГБК № 5, а голова кооперативу показав які саме дерева потрібно спиляти та запевнив, що у нього є дозвіл на випилювання цих дерев. Крімт того ОСОБА_10 вказав, що він зі своєю бригадою спиляли 3 дерева, які наразі знаходяться в с. Домаха. Потім свідок надав добровільну згоду на огляд свого гаражу, під час проведення якого в м. Домаха в ГБК № 2 були виявлені фрагменти деревини, а саме розкидані колоди дерев різної довжини та діаметру. Свідок ОСОБА_10 пояснив, що вказані колоди були спиляні за ГБК № 5 в м. Лозова;

- свідок ОСОБА_13 суду першої інстанції вказав, що він разом з вітчимом ОСОБА_10 займається спилом дерев. Коли вони приїхали до гаражів, які розташовані за 5 мікрорайоном біля заправки, там був голова кооперативу ОСОБА_7 , який показав їм особисто на три дерева, які потрібно було спиляти. Свідок запитав у ОСОБА_7 , чи немає тут ніякого криміналу. На що обвинувачений відповів, що є добро. Під час спилу дерев ОСОБА_7 від`їжджав та приїжджав, контролював роботу по спилюванню дерев. Свідок зазначив, що всього вони спиляли три дерева; він особисто бачив якісь документи про те, що ОСОБА_7 , як голова кооперативу, просить ОСОБА_10 спиляти дерева;

- свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що віє членом гаражного кооперативу, а ОСОБА_7 є головою цього кооперативу. Свідок та інші члени кооперативу зверталися до ОСОБА_7 з приводу гілок дерев, які обламувались на дахи гаражів та падали на автомобілі. 23.10.2019 року приблизно о 10.00 -11.00 годині, він, перебуваючи на території гаражного кооперативу, почув звук роботи бензопили, а потім зустрів ОСОБА_7 , який сказав, що нарешті прийшла бригада спиляти дерева, але немає вишки або обпиляти гілки та вони його не слухають і потрібно шукати ОСОБА_16 , який зі слів ОСОБА_7 і привів ту бригаду. Свідок також зазначив, що спиляні дерева не належали гаражному кооперативу, вони росли у посадці і до кооперативу не відносилися.

Показання свідків є чіткими, послідовними і не викликають сумнівів у їх достовірності, так як узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, а саме: службовою запискою на ім`я ОСОБА_17 від 23.10.2019 року, за підписом ОСОБА_7 , згідно якої правління кооперативу ГБК № 5 просило ОСОБА_10 виконати спилювання дерев за задньою стінкою гаражів з метою недопущення їхнього падіння (т. 5 а.пр. 47); заявою про вчинення кримінального правопорушення від 28.101.2019 року, відповідно до якого начальник виробничого підрозділу Харківська дистанція захисних лісонасаджень - ОСОБА_18 просить вжити заходів реагування на незаконну вирубку дерев по виробничому підрозділу Харківська дистанція захисних насаджень регіональної філії Південна залізниця АТ Українська залізниця; висновком експерта № 8/229СЕ-19 від 18.11.2019 року, згідно якого розмір шкоди, спричиненого незаконною порубкою дерев по виробничому підрозділу Харківська дистанція захисних насаджень регіональної філії Південна залізниця АТ Українська залізниця становить 30 328,67 грн; протоколами огляду місця події від 23.10.2019 року, від 01.11.2019 року та від 08.11.2019 року, відповідно до яких проводився огляд ділянки місцевої у м.Лозова 937 км, непарна сторона колій, перегон Лозова 939 км, та було виявлено пні спиляних дерев; постановою про визнання речовим доказом у справі бензопили марки Viper 5200 , та іншими письмовими доказами, зміст яких детально відтворено у вироку.

Всі вищевказані письмові докази є належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України та не оспорюються учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.

Колегія суддів вважає, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, за наведених у вироку суду обставин.

Аналізуючи апеляційні доводи захисника про невідповідність повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України за ознаками незаконної порубки дерев у захисних лісових насадженнях та обвинувального акта, згідно якого ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст. 246 КК України, а саме у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, а також про те, що у згаданих процесуальних документах відсутні докази того, що порубка дерев проводилась у лісовому фонді, колегія суддів зазначає таке.

Значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає в тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України) по суті є консистенцією усього обвинувального акта.

Незважаючи на те, що чинним КПК України не передбачені наслідки незбігу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, а тим більше в обвинувальних актах, врученому обвинуваченому і направленому до суду, усталена судова практика свідчить про те, що випадки, коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру, мають визнаватися істотними порушеннями вимог КПК України.

Як вбачається з повідомлення про підозру, 04.12.2019 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, тобто незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях.

Згідно обвинуваченого акта від 23.12.2019 року, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, тобто незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду.

За результатом перевірки зазначених матеріалів провадження, колегія суддів встановила, що як повідомлення про підозру, так і обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 містять виклад усіх необхідних обставин, які підлягають доказуванню, відповідно до вимог ст. 91 КПК України, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчиненні кримінального правопорушення, вид та розмір спричиненої шкоди.

Отже, на переконання апеляційного суду, неточності, на які посилається захисник у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, не є істотними та жодним чином не вплинули на права обвинуваченого на захист.

Не заслуговують на увагу і твердження захисника про відсутність доказів того, що порубка дерев проводилась у лісовому фонді.

Згідно вимог ст. 4 Лісового кодексу України, до лісового фонду України належать лісові ділянки, у тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою в межах смуги відведення ст. Лозова від 18.08.2000 серія І-ХР № 002093, Рішення Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 25.05.1999 № 328 Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок та викопіювання горизонтального плану земельної ділянки в межах смуги відведення ст. Лозова з Технічного звіту по інженерно-геодезичним роботам по інвентаризації земельної ділянки в межах смуги відведення ст. Лозова прогона ст. Лозова Близнюківський р-н Харківської області від 1999 року, земельна ділянка (т.2 а.п.р.28-47), де відбулась незаконна порубка дерев, за своєю площею та насадженнями відноситься до захисних насаджень лінійного типу, площею більше 0,1 гектара.

Що стосується стверджень апелянта про хибність висновків суду щодо наявності спричинення вчиненим кримінальним правопорушенням істотної шкоди, колегія суддів вказує наступне.

Адміністративна відповідальність за незаконну порубку і пошкодження дерев або чагарників; перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев або чагарників; знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також молодняка природного походження і самосіву на площах, призначених під лісовідновлення, регламентується ст. 65 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ст. 65 Кодексу України про адміністративні правопорушення загалом співпадає з об`єктивною стороною злочину, передбаченого ст. 246 Кримінального кодексу України, за винятком розміру шкоди, що спричиняється діями винної особи.

Одним із визначальних факторів для притягнення порушника до кримінальної відповідальності є розмір завданої шкоди, коли ця шкода є істотною.

Відповідно примітки до ст. 246 КК України, у цій статті істотною шкодою вважається така шкода, яка у двадцять і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, або інша істотна шкода, завдана навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів.

Згідно пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За правилами підп. 169.1.1. п. 169.1. ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга складає 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, розмір спричиненої 23.10.20219 року ОСОБА_7 шкоди, який склав 30 328,67 грн, дорівнював 31,57 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (30 328,67(спричинена шкода)/960,50 грн гривня (неоподатковуваний мінімум для кваліфікації кримінальних правопорушень у 2019 році) = 31,57 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Отже, доводи адвоката в частині відсутності спричинення даним кримінальним правопорушення істотний шкоди та про наявність діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, є хибними та не такими, що не відповідають матеріалам провадження.

Що стосується доводів адвоката про те, що у протоколі огляду місця події від 01.11.2019 року вказано, що під час огляду нічого не було вилучено, проте 27.11.2019 року фрагменти деревини були визнано речовими доказами, і тому апелянту не зрозуміло що це за деревина і чому вона знаходиться у когось у гаражі, апеляційний суд зазначає.

Як було зазначено вище, свідок ОСОБА_10 від час проведення за його участю 27.11.2019 року слідчого експерименту повідомив про те, що спиляні бригадою свідка дерева знаходяться у його гаражі. Під час огляду гаражу свідка ОСОБА_10 в с. Домаха в ГБК № 2, було виявлено та вилучено колоди дерев різної довжини та діаметру, які у той же день 27.11.2019 року постановою слідчого були визнані речовими доказами у кримінальному проваджені.

Крім того, на переконання апеляційного суду, не заслуговують на увагу і доводи адвоката про те, що у кримінальному провадженні не було проведено трасологічну експертизу, не встановлено чи є ця пилка механізмом, яким проводилась вирубка дерев, які особливості механічного, конструктичного характеру має зазначена пилка, не встановлено чи можливо цією пилкою проводити зріз дерев і т.д.

Як було вірно зазначено судом першої інстанції інстанції, сторона захисту ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду справи судом першої інстанції не заявляла жодного клопотання про призначення будь-яких експертиз для з`ясування необхідних, на думку захисника, питань.

При цьому, як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Заявлені клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

З огляду на вищезазначене, судом першої інстанції з достатньою повнотою перевірено всі доводи обвинуваченого та його захисника в судовому засіданні, зроблено аналіз доказів. У своїх висновках суд навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відхилив інші та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується й колегія суддів і зазначені доводи, викладені захисником в апеляційній скарзі, були предметом дослідження та перевірки під час судового розгляду.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

В зв`язку з цим, апеляційні доводи сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_7 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4