Провадження № 1-кс/201/5332/2023
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ 2 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , про обрання на підставі частини шостої статті 193 КПК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Миколаївка Волноваського району Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004626 від 11.12.2023,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , яка перебуває на тимчасово окупованій території України, подано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування слідчий відділ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях (наказ Т.в.о голови СБ України № 197 від 20.07.2022 «Про визначення місця тимчасової дислокації слідчих підрозділів ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях»). В обґрунтуванні скерованого клопотання зазначено, що у кримінальному провадженні № 0004626 від 11.12.2023 за фактом умисних дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, а також участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, за попередньою змовою групою осіб, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, встановлено, що громадянка України ОСОБА_6 не пізніше 23 вересня 2022 року, більш точний час з об`єктивних причин встановити не виявилось можливим, усвідомлюючи агресивні військові та політичні дії з боку Російської Федерації у відношенні України, будучи обізнаною про запланований на території окупованої частини Донецької області так званий «референдум» та перелік питань, що виносяться на його вирішення, про наслідки, що можуть настати внаслідок його проведення, погодилась взяти участь в організації та проведенні незаконного референдуму на так званій посаді члена «Дільничної виборчої комісії № 11 Територіальної виборчої комісії № 4 (Волноваський район), розташованої у колишній будівлі Бугаської сільської ради за адресою: Донецька область, Волноваський район, с. Бугас, вул. Центральна (раніше-Леніна), 35. Таким чином підозрювана ОСОБА_6 прийняла участь у проведенні голосування у вказаному населеному пункті поза приміщенням для голосування та разом з іншими невстановленими на даний час членами комісії 23 вересня 2022 року отримала від невстановлених осіб бланки бюлетенів для голосування, переносну скриню для таємного голосування, списки виборців і здійснила поромовий обхід жителів с. Бугас Волноваського району Донецької області, забезпечивши голосування ними на вказаному референдумі, шляхом видачі бюлетенів для голосування та зборі заповнених бюлетенів до переносної скрині для таємного голосування, а також в подальшому здійснила підрахунок голосів.

Так, слідчий за погодженням з прокурором просили здійснювати розгляд поданого клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України враховуючи достатність підстав вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, а також те, що їй було повідомлено про підозру у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема шляхом опублікування письмового повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. При цьому сторона обвинувачення посилалась на те, що метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної є запобігання спробам вчинити останньою дій, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких вона підозрюється.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та наполягав на обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України за її відсутності, враховуючи, що остання перебуває на тимчасово окупованій території України і їй було повідомлено про підозру у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема шляхом опублікування письмового повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а отже є достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Захисник під час судового розгляду в режимі відеоконференції заперечував щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 .

Вислухавши думки сторін судового процесу, а також дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього матеріали кримінального провадження, суд доходить наступних висновків з таких підстав.

Частиною 6 статті 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на доведення прокурором наявності достатніх підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя вважає за можливе здійснення розгляду поданого клопотання за відсутності підозрюваної на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

При цьому слід вважати, що ОСОБА_6 набула статусу підозрюваної відповідно до ст. 42 КПК України та в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу як особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок перебування на тимчасово окупованій території України, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема шляхом опублікування письмового повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У такий спосіб та відповідно до абз. 2 ч. 8 ст. 135 КПК України вказана особа з моменту опублікування письмового повідомлення про підозру у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора вважається такою, яка належним чином повідомлена про підозру.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих їй злочинів, слідчий суддя виходить з того, що факти, які підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1994 по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 14.03.1984 по справі «Феррарі-Браво проти Італії», від 30.08.1998 по справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»). Тобто стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, а також в участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, за попередньою змовою групою осіб, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваної, виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що підозра органу досудового розслідування про вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України не є очевидно необґрунтованою чи явно недопустимою з огляду на сукупність зібраних на даному етапі розслідування матеріалів кримінального провадження, а саме доказів у вигляді: протоколу огляду комп`ютерних даних від 17 березня 2023 року, яким зафіксовано інформацію, розміщену в мережі Інтернет, щодо участі в організації та проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території членом територіальної виборчої комісії ОСОБА_6 ; висновку судової портретної експертизи № 294 від 04 серпня 2023 року, відповідно до якого на фото/відеозаписах, наданих на дослідження, та на фотозображенні документа, що посвідчує особу на ім`я ОСОБА_6 зображена одна й та сама особа, чим в сукупності підтверджується причетність останньої до інкримінованих злочинів та її перебування на тимчасово окупованій території Донецької області. Отже вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України під час дії воєнного стану (Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ) про введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в останнє строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затверджений Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ)), то за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, до останньої може бути застосований лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрювана ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що злочинні дії, кваліфіковані за ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, у вчиненні яких підозрюється остання, належать до категорії тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, максимальна межа санкції одного із яких передбачає покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку із чим зазначена обставина вже сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 по справі «Ілійков проти Болгарії»), а отже для запобігання спробам здійснити такі дії слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної.

Також слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється. Зокрема доведеність означених підстав підтверджується, по-перше, встановленими фактичними обставинами та вагомістю наявних доказів про вчинення в умовах воєнного стану підозрюваною ОСОБА_6 злочину проти основ національної безпеки України на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами), по-друге, внаслідок перебування останньої на тимчасово окуповані території України, у зв`язку з чим оголошено її розшук, що під час дії воєнного стану значно ускладнює її відшукання та відповідно перешкоджає досягненню дієвості кримінального провадження, а отже ОСОБА_6 зможе безкарно продовжувати свої злочинні дії проти основ національної безпеки України. Тобто криміногенні фактори і умови вчинення цього злочину дають підстави вважати, що підозрювана задля уникнення кримінальної відповідальності може намагатись недобросовісно виконувати процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Роблячи висновок про наявність таких ризиків, суд звертає увагу, що ризики не є фактом, а лише ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено у судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрювана може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність обґрунтовано існує, а тому без застосування відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, не перебуваючи під вартою, ОСОБА_6 зможе вжити заходів для перешкоджання досягнення дієвості цього провадження.

Отже наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності таких ризиків, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_6 , міцність її соціальних зв`язків, наявність у неї постійного місця проживання, репутацію підозрюваної, її майновий стан та відсутність судимостей у неї. Вказані обставини є актуальним, проте не вирішальним при застосуванні запобіжного заходу, оскільки цим не спростовується існування встановлених вище ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою недотримання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Водночас згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , яка перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії цієї ухвали не зазначається.

Підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання якої і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слід розглянути за її участі питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 135, 176-178, 183-197, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановити ухвалу.

Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 16 годині 30 хвилин 19 грудня 2023 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1