Справа №635/4693/23
Провадження по справі №1-в/635/206/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

секретар судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання в.о. начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Комсомльське Первомайського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 . засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області області від 07.12.2020 року за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.ч. 1,2 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.02.2020 року, більш суворим покаранням за даним вироком, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років. Обрано ОСОБА_5 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Строк відбування покарання ОСОБА_5 визначено обчислювати з 28 лютого 2020 року згідно вироку Зміївського районного суду Харківської області від 28.02.2020 року. Зарахувано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирок набрав законної сили.

Початок строку відбування покарання 28.02.2020 року.

Кінець строку відбування покарання 28.02.2024 року.

Засуджений ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі з 28.02.2020 року, а з 05.02.2021 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджений відбув 2/3 призначеного судом строку покарання, за час відбування покарання характеризується позитивно, порушень режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальної не притягався, дисциплінарних стягнень не має; за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався шість разів; до промислової зони установи не працевлаштований, залучався до робіт з благоустрою, у роботі проявляв ініціативу; дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці; приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» і «Професія», за результатами участі у якій у листопада 2021 року здобув професію токаря; підтримує соціально-корисні зв`язки з батьком шляхом телефонних розмов, отримує посилки, стосунки доброзичливі. За вироком має стягнення на користь держави у сумі 300 гривень, яке з власної ініціативи достроково відшкодував у повному обсязі.

Засуджений та представник установи виконання покарань надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення.

Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 28.02.2020 року знаходиться в місцях позбавлення волі. Під час тримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав. З 05.02.2021 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби старшим лейтенентом внутрішньої служби ОСОБА_7 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи - начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи полковником внутрішньої служби ОСОБА_8 від 21.06.2023 року, ОСОБА_5 з 05.02.2021 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», характеризується позитивно, порушень режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальної не притягався, дисциплінарних стягнень не має; за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався шість разів; до промислової зони установи не працевлаштований, залучався до робіт з благоустрою, у роботі проявляв ініціативу; дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. ОСОБА_5 дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, ввічливий, тактовний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, на критику в свою адресу реагує адекватно. Також засуджений приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу«Фізкультура і спорт» і «Професія», за результатами участі у якій у листопада 2021 року здобув професію токаря; підтримує соціально-корисні зв`язки з батьком шляхом телефонних розмов, отримує посилки, стосунки доброзичливі.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , останній має ряд непогашених та не знятих судимостей, а саме засуджений:

- 17.09.2010 вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 187, ч.3 ст.186, ст.15 ч.3, ч.3 ст. 186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі; 30.10.2015 на підставі ухвали Первомайського районного суду Харківської області звільнений умовно - достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 22 дня;

- 18.10.2016 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 13.10.2017 звільнений за відбуттям строку покарання;

- 28.02.2020 вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

- 07.12.2020 року вироком Зміївського районного суду Харківської області за обвинуваченого за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.ч. 1,2,4 ст.70 КК України, до 4 років позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області області від 07.12.2020 року за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.ч. 1,2,4 ст.70 КК України за вчинення корисливих злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до не тяжких та тяжких злочинів.

Суд враховує також ту обставину, що засуджений вже був неодноразово засуджений до позбавлення волі, після відбуття покарання знову вчиняв злочини та був засуджений, крім того, до засудженого вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, після чого він знову був засуджений за вчинення корисливих злочинів.

Зазначене свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_9 та довідки про заробітну плату ОСОБА_5 , виданої бухгалтером установи ОСОБА_10 , засуджений за час відбування покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія №100» до оплачуваних робіт не залучався, заробітну плату не отримував.

Згідно Витягу з протоколу №26 від 30.06.2021 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів засуджених щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.100,101 КВК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №09 від 09.03.2022 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Крім того, в матеріалах справи наявні характеристики на засудженого від 30.05.2021, 09.03.2022 зі змісту яких вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку; не працевлаштований, залучається в роботах з благоустрою, стягнень не має, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочується адміністрацією установи; намагається дотримуватись правомірних та ввічлевих взаємовідносин з персоналом установи; спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку; не завжди сумлінно виконує законні вимоги персоналу установи через особисту неорганізованість.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього на даний час немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Застосування до засудженого заохочення у вигляді семи заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог пожежної безпеки, відбуття ОСОБА_5 2/3 строку покарання, та погашення за вироком суду процесуальних витрат за проведення судової експертизи, без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення протягом всього періоду відбування ним покарання, та не свідчать, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Зміївського районного суду Харківської області області від 07.12.2020 року.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» свідчать лише про те, що на час звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд вважає подання Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання в.о. начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 за вироком Зміївського районного суду Харківської області області від 07.12.2020 року - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1