Провадження № 1-кп/127/440/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000866 від 06.07.2019 та за № 0001659 від 01.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

представників потерпілих: захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 у ході судового провадження заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, останній обвинувачується у вчинені ряду нетяжких та тяжких злочинів, а тому може продовжувати вчинювати злочини, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 раніше переховувався від суду та органів досудового розслідування, він може і надалі переховуватись від суду, може чинити тиск на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Представник потерпілого: захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора.

Представник потерпілого: захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора та зазначила, що завдана потерпілому ОСОБА_8 шкода не відшкодована.

Захисник ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 із тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби.

Вказане клопотання захисник мотивував тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 має постійне місце проживання, де проживає разом із дружиною та малолітніми дітьми, раніше не судимий, до затримання був офіційно працевлаштований та отримував стабільний дохід.

Крім того, захисник ОСОБА_7 зазначив, що у ОСОБА_3 суттєво погіршився стан здоров`я, останній має ряд захворювань, які потребують постійного лікування, а також оперативного втручання, що не можливо здійснювати в умовах Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» про, що надав відповідні докази.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника, просив суд його задовольнити та змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби.

Суд вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора, матеріали клопотання захисника та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом встановлено, що у межах даного кримінального провадження ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2023 до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому, ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2023, від 07.06.2023 та від 26.07.2023 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжувався.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд, крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Судом встановлено, що відповідно до обвинувальних актів ОСОБА_3 , обвинувачується у вчинені нетяжкого та тяжких злочинів.

Натомість, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, матеріалів клопотання захисника та було встановлено у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 має постійне місце проживання та реєстрації, до затримання працював та мав стабільне джерело доходу, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, а отже і стійкі соціальні зв`язки.

Крім того, судом враховано, що згідно наданих суду медичних довідок, обвинувачений ОСОБА_3 має ряд захворювань, які потребують постійного лікування, ретельного обстеження та оперативного втручання, що є неможливим в умовах Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Жодних переконливих доказів, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим судом ризикам в матеріалах кримінального провадження не містяться та прокурором не надано.

Таким чином, дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали клопотання прокурора, клопотання захисника, вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку щодо доцільності зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, істотно зменшились.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 із тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби задовольнити частково, а у клопотанні прокурора слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні прокурора ОСОБА_4 про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 із тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби задовольнити частково.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто до 18.11.2023 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:

?прибувати на виклик до суду за першою вимогою;

?не відлучатись з місця проживання, без дозволу суду;

?повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

?утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з під варти в залі суду негайно.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Копію ухвали суду для виконання направити начальнику Відділення поліції № 1 Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Копію ухвали суду направити до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» до відома.

Суддя: