УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , представника власниці майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001027 від 11.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 303 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001027 від 11.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 303 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.07.2023 року до СУ ГУНП в Одеській області з управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшло повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення, а саме отримано інформацію щодо групи осіб, які займаються втягненням осіб в зайняття проституцією та сутенерством в створених ними місцях розпусти на території м. Одеса.

Задля забезпечення повного та всебічного проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, а також встановлення всіх обставин вказаного кримінального правопорушення, оперативним співробітникам Управління міграційної поліції ГУНП в Одеській області в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України надано доручення.

В ході виконання зазначеного доручення вказана інформація знайшла своє підтвердження та встановлено, що група осіб, посягаючи на моральні засади суспільства, діючи з корисливих мотивів та маючи на меті отримання доходу від протиправної діяльності, створили та утримують місця розпусти, в яких забезпечують надання послуг інтимного характеру за грошову винагороду невстановленою кількістю повій. Задля забезпечення повноцінного функціонування місць розпусти, а також отримання стабільного прибутку від сутенерства учасники злочинної групи розміщують оголошення на різних веб-ресурсах в мережі Інтернет.

Так, станом на теперішній час, за результатами проведених слідчих дій, негласних слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів, достеменно встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетна група осіб, які зорганізувались для спільного вчинення злочинів, пов`язаних із сутенерством та утриманням місць розпусти, до складу якої входить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які працюють адміністраторами в місцях розпусти, контролюють дії повій, які працюють в місці розпусти, зустрічають клієнтів, ведуть облік грошових коштів, отриманих від надання повіями послуг інтимного характеру.

За таких обставин, 12.10.2023 року в період часу з 19 години 43 хвилин по 21 годину 37 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Київського РС м. Одеси було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою:

АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено:

1) мобільний телефон марки «Nokia», в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ;

2) блокнот синього кольору з чорновими записами;

3) банківську карту «Monobank» № НОМЕР_4 ;

4) 2 купюри номіналом 1000 гривень (АА6363157, БП0910629).

В подальшому, вищевказані речі та грошові кошти було визнано речовими доказами та винесено відповідну постанову від 13.10.2023 року.

Оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави, що вилучене під час обшуку майно може зберігати на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, з метою забезпечення збереження вилученого майна, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

У судовому засіданні -

Прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 вимоги поданого клопотання підтримав в повному обсязі та просив клопотання задовольнити.

Представник власниці майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на його необґрунтованість.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_4 мешкає за іншої адресою та вилучене майно їй не належить, проте вона також заперечує проти задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001027 від 11.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 303 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження на підставі НСРД було встановлено причетність до вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які імовірно працюють адміністраторами в місцях розпусти, контролюють дії повій, зустрічають клієнтів, ведуть облік грошових коштів, отриманих від надання повіями послуг інтимного характеру.

За таких обставин, 12.10.2023 року в період часу з 19 години 43 хвилин по 21 годину 37 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Київського РС м. Одеси було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою:

АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено:

1) мобільний телефон марки «Nokia», в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ;

2) блокнот синього кольору з чорновими записами;

3) банківську карту «Monobank» № НОМЕР_4 ;

4) 2 купюри номіналом 1000 гривень (АА6363157, БП0910629).

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що вилучене під час обшуку майно може містити у собі інформацію щодо вчинення злочинів в рамках кримінального, зокрема, у вилученому мобільному телефоні можуть міститися переписки з особами, які займаються сутенерством в створених ними місцях розпусти на території м. Одеса, фото - та відео - матеріали, які можуть бути використані в якості речових доказів в рамках кримінального провадження.

Блокнот, який було вилучено під час обшуку імовірно може містити у собі записи щодо контактів осіб, з якими вела спілкування ОСОБА_6 , які можуть бути причетними до вчинення злочинів в рамках кримінального провадження.

На вилученій банківській карті можуть міститися дані щодо переказів/надходження грошових коштів, які могли отримуватися від протиправної діяльності, а вилучені грошові кошти могли бути отриманні безпосередньо внаслідок такої діяльності.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучене під час обшуку майно було визнано слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанови від 13.10.2023 року та потребують додаткового дослідження та огляду з метою встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження та осіб, які можуть бути причетними до їх вчинення.

Отже, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власниці майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001027 від 11.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 303 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 12.10.2023 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1) мобільний телефон марки «Nokia», в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ;

2) блокнот синього кольору з чорновими записами;

3) банківську карту «Monobank» № НОМЕР_4 ;

4) 2 купюри номіналом 1000 гривень (АА6363157, БП0910629).

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1