печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000056 від 05 квітня 2019 року ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2023 прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді, в межах кримінального провадження №0000056 від 05.04.2019, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави стосовно підозрюваного ОСОБА_3 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З клопотання слідує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000056 від 05.04.2019 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 199, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 199, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 199, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України та за фактамом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 199 КК України.

Як зазначає прокурор в клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно у другій половині 2019 року, точну дату не встановлено, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_6 , бажаючи мати стабільне джерело доходів від протиправної діяльності, діючи умисно, з корисливих мотивів, вирішили систематично вчиняти придбання, зберігання, перевезення, пересилання, а також збут незаконно одержаних голографічних захисних елементів у вигляді текстів «Малого Державного Герба України» та підробку з метою збуту документів, які видаються установою.

При цьому, усвідомлюючи, що вчинення запланованих злочинів можливе лише при об`єднанні групи осіб, детальному плануванні їх дій, розподілі обов`язків, забезпеченні взаємозв`язку та координації поведінки, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною та маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого часу, спланували досягнути поставленої мети шляхом створення і керування стійким об`єднанням - організованою групою.

Діючи умисно та переслідуючи мету власного збагачення за рахунок вчинення злочинів у сфері господарської діяльності та проти авторитету органів державної влади, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, не пізніше 13.11.2019 встановили зв`язки з особами, які мають намір придбавати, зберігати, перевозити, пересилати з метою збуту незаконно одержані голографічні елементи, а також здійснювати збут дипломів про здобуття освіти, особам які мають на меті придбати вище вказані підроблені документи, в порушення порядку отримання та використання офіційних документів відповідно до наказу Міністерства освіти та науки України від 06.03.2015 № 249 «Про затвердження Порядку замовлення, виготовлення, видачі, обліку документів про вищу освіту та додатків до дипломів європейського зразка (далі - наказ Міністерства освіти та науки України від 06.03.2015 № 249).

При цьому, усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та небезпеку її викриття правоохоронними органами, а також те, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на придбання, зберігання, перевезення, пересилання, а також збут незаконно одержаних голографічних захисних елементів, зокрема прозорої плівки із зображенням елементів «Малого Державного Герба України», яка використовувалася під час виготовлення та подальшого збуту підроблених дипломів про здобуття освіти, вони не в змозі, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розробили план злочинної діяльності, підібрали та залучили співвиконавців вчинення злочинів, розподілили між ними злочинні ролі та шляхом надання безпосередніх вказівок, інструктування, координації дій співучасників здійснювали керування вчиненням злочинів, а також брали безпосередню участь у вчиненні злочинів, створивши таким чином стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень.

Діючи на виконання розробленого злочинного плану, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , перебуваючи в невстановленому місці, у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.11.2019, залучили до складу організованої групи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та інших не встановлених на теперішній час досудовим розслідуванням осіб, які погодились увійти до складу організованої групи, виконувати покладені на них функції, підпорядковуватись її керівнику та брати участь у вчиненні злочинів відповідно до розробленого плану та відведених їм ролей.

Таким чином, до складу організованої групи входили особи, які були попередньо обізнані із загальновідомим злочинним планом, розробленим ОСОБА_3 та ОСОБА_6 механізмом і схемою вчинення нетяжких та особливо тяжких злочинів, згодні з ним і відповідно до якого вчиняли злочини.

Організована група була стійким, попередньо зорганізованим об`єднанням, створена з метою вчинення нетяжких та особливо тяжких злочинів, яка стабільно діяла протягом тривалого часу. Кожний учасник організованої групи знав свою роль у вчиненні вказаних злочинів, був обізнаний з ролями інших її учасників, діяв з корисливих мотивів та згідно з попередньо розробленим загальновідомим усім планом, усвідомлював протиправність своїх та інших учасників організованої групи дій, тобто діяли з прямим умислом.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор вважає достатніми підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема:

1. ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими та особливо тяжкими злочинами, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, тому ОСОБА_3 , без належного контролю за його поведінки може переховуватись від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, оскільки останнє є доволі значним терміном ув`язнення.

2. ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що в ході проведення досудового розслідуванням не встановлено місцезнаходження частини речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення:

- документів та печаток які використовувались під час вчинення кримінальних правопорушень;

- банківських карток, виданих на юридичних та фізичних осіб, які були задіяні для вчинення не злочинів;

- засобів стільникового зв`язку, сім-карток мобільних операторів, які використовувались під час вчинення кримінальних правопорушень;

- коштів, отриманих унаслідок вчинення кримінальних правопорушень, чорнових записів та документів, блокнотів, робочих зошитів, а тому, перебуваючи на волі ОСОБА_3 зможе вчинити дії, спрямовані на їх знищення чи спотворення з метою унеможливлення їх використання як доказів у кримінальному провадженні.

3. ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на іншого підозрюваного, свідків з метою відмови або зміни їх показань.

5. наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_3 не працює, не має законних джерел для існування, що в свою чергу може призвести до того, що перебуваючи без належного контролю, він продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, так як враховуючи особливо великий розмір матеріальних збитків, завданих в результаті вчинення кримінального правопорушення, у сукупності з обґрунтованою підозрою та фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід у вигляді застави, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри, а також на недоведеність заявлених стороною обвинувачення ризиків у кримінальному провадженні, просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

06.10.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю м. Київ, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, належним чином повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Частина 4 ст. 182 КПК України визначає що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до підозрюваного (обвинуваченого) та накладає відповідні зобов`язання не тільки на підозрюваного, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за підозрюваного (заставодавця).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з позиції ЄСПЛ, яка відображена, серед іншого, у рішеннях по справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, відповідно до рішень ЄСПЛ, зокрема, у справах «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 23.10.1994, факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- протоколами оглядів сайтів «ukrdiplom.info», «diploma.kiev.ua, diploma.org.ua, diploma.in.ua », що підтверджують функціонування вказаних веб-ресурсів;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 13.11.2019 (номер мобільного телефону, який розміщений на сайтах «ukrdiplom.info», «diploma.kiev.ua, diploma.org.ua, diploma.in.ua », знаходився у користуванні ОСОБА_6 ), відповідно до чого зафіксована причетність ОСОБА_6 до вчинення придбання, зберігання, перевезення, пересилання, а також збут незаконно одержаних голографічних захисних елементів, зокрема прозорої плівки із зображенням у вигляді «Малого Державного Герба України», вчинені організованою групою, та підроблення дипломів про здобуття освіти та їх збут, вчинені організованою групою;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 16.11.2019 (номер мобільного телефону, який розміщений на сайтах «ukrdiplom.info», «diploma.kiev.ua, diploma.org.ua, diploma.in.ua», знаходився у користуванні ОСОБА_6 ), відповідно до чого зафіксована причетність ОСОБА_6 до вчинення придбання, зберігання, перевезення, пересилання, а також збут незаконно одержаних голографічних захисних елементів, зокрема прозорої плівки із зображенням у вигляді «Малого Державного Герба України», вчинені організованою групою, та підроблення дипломів про здобуття освіти та їх збут, вчинені організованою групою;

- протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від (в ході проведення яких зафіксовано спілкування учасників організованої групи щодо вчинення кримінальних правопорушень);

- протоколом огляду документів вилучених в ході проведення тимчасового доступу АТ КБ «Приватбанк», за результатами якого встановлено, що ОСОБА_3 здійснює поповнення рахунків номерів телефонів, які використовуються для вчинення кримінальних правопорушень;

- відповідью провайдера про реєстрацію сайту diploma.kiev.ua за адресою проживання ОСОБА_7 ;

- протоколом обшуку від 01.06.2022 за місцем проживання ОСОБА_8 в ході якого вилучено ноутбук із адміністративною панелью сайту ukrdiplom.info;

- протоколом обшуку від 01.06.2022 за місцем проживання ОСОБА_6 в ході якого вилучено телефон із акаунтом нової пошти обліковий запис ОСОБА_10 , вилучено обладнання для друку дипломів, кліше, печатки, плівки з галограмами, сім. карти із номерами телефонів, які використовувались для вчинення кримінальних правопорушень;

- протоколом обшуку від 01.06.2022 за місцем проживання ОСОБА_9 в ході якого вилучено бланки дипломів із галограмами, які згідно експертизи аналогічні з дипломами, які використовувались для вчинення кримінальних правопорушень;

- висновками експертів судових - технічних експертиз докуметів за результатами, яких встановлено факти підроблення документів та нанесення на них спеціальних голографічних захисних елементів, які були вилучені вході обшуків та в ході проведення оперативних закупівель;

- висновком експерта судової портретної експертизи, за результатами якої підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_11 одна й та ж особа;

- іншими матеріалами кримінального провадження та речовими доказами у своїй сукупності.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та містяться в доданих до нього матеріалах, при цьому й зважує на те, що на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені у клопотанні прокурора обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Разом з тим, відповідно до положень частини третьої ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Приписи статті 176 КПК України передбачають такі запобіжні заходи: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Так, вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У той же час, слідчий суддя у повній мірі не може погодитися з існуванням ризиків, які б давали підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та про які зазначив слідчий у своєму клопотанні, що було підтримано прокурором у судовому засіданні з огляду на наступне.

Так, сторона обвинувачення зазначає про те, що підозрюваний може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Про обґрунтованість даного ризику, на думку органу досудового розслідування, свідчить те, що підозрюваний усвідомлює тяжкість покарання, яка йому загрожує, що, згідно твердження сторони обвинувачення, повністю підтверджує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» від 23.02.2012, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.07.2003 у справі №14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчієв проти Молдови» від 04.10.2005, «Смірнови проти Російської Федерації» від 24.07.2003). Крім того, на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (рішення у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000). При цьому відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця проживання не є доказом того, що особа зникне (рішення у справах «Пшевечерський проти Російської Федерації» від 24.05.2003, «Сулаоя проти Естонії» від 15.02.2005). Не може бути доказом можливої втечі особи і наявність кількох місць проживання (рішення у справі «Олександр Макаров проти Російської Федерації» від 12.03.2009).

При оцінці наявності даного ризику слідчий суддя враховує, що ОСОБА_3 з`явився за першою вимогою до слідчого судді для розгляду вказаного клопотання, при цьому стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достатній доказів на підтвердження того, що з моменту набуття ОСОБА_3 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні вчинялись будь-які дії на ухилення від явки до органу досудового розслідування, з огляду на що, твердження сторони обвинувачення з приводу існування такого ризику є формальним та сумнівним, з урахуванням встановлених обставин, ґрунтується на припущеннях та не може свідчити про настільки високу ймовірність настання даного ризику, яка б слугувала підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, на якому наполягає сторона обвинувачення.

Ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами. (Рішення Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови»).

Згідно з наданими прокурором документами, речові докази у справі перебувають на зберіганні в сторони обвинувачення та не передавались на зберігання фізичним особам. Тому зазначений вище прокурором ризик в судовому засіданні не підтверджений.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, слід зазначити, що відповідно до практики ЄСПЛ - ризик тиску на свідка не можна визнати підставою для застосування запобіжного заходу без підтвердження вчинення вказаних дій під час досудового розслідування, оскільки це суперечитиме презумпції невинуватості, яка закріплена у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, Конституції України та Кримінального процесуального кодексу України.

Доказами на обґрунтування такого ризику можуть бути: - підтверджуючі документи, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; - незаконний вплив на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, що також підтверджується документально.

Однак, в ході судового розгляду таких обставин не встановлено.

Не достатньо покладатися лише на якусь абстрактну можливість, не підкріплену будь-якими доказами. Сторона обвинувачення не надала слідчому судді доказів на підтвердження наявності такого ризику.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, що у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у виді застави є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до його застосування.

Разом з цим, враховуючи викладене, а також тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_3 , його сімейний стан, наявність постійного місця проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, стан здоров`я, зважаючи на необхідність дотримання цілей та принципів кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000056, а саме до 06.12.2023 включно, з покладенням на нього процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, який буде достатнім для виконання завдань кримінального провадження.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 132, 177-181, 182, 193, 194, 196, 309 , 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 06 грудня 2023 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання / роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими, підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_3 на виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1