Провадження №: 1-кс/755/3664/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 07.07.2016 року, про скасування арешту майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року, на квартиру АДРЕСА_1 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 07.07.2016 року.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000118 від 07.07.2016 року, яке ініційоване заявою громадянина ОСОБА_6 про те, що не встановлені особи шахрайським шляхом намагаються заволодіти квартирою АДРЕСА_1 , у той час, як ОСОБА_6 є єдиним спадкоємцем по заповіту після смерті власниці зазначеної квартири ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року у справі № 755/11493/16-к накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном. Як вбачається зі змісту зазначеної ухвали, арешт накладено з метою збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

27.12.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року у справі № 755/11493/16-к зареєстровано обтяження на квартиру АДРЕСА_1 , арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження 18481529.

16 лютого 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/2326/20 за позовом ОСОБА_6 до Київської міської ради, треті особи: Десята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_8 про визнання права власності в порядку спадкування, прийнято рішення про задоволення позову. Цим рішенням визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 . Зазначене рішення суду набрало законної сили 20 березня 2023 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

13 липня 2023 року в Першій київській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 875/2023 відносно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , що підтверджується листом Першої київської державної нотаріальної контори №6888/02-14 від 31 жовтня 2023 року.

Як зазначено у згаданому листі Першої київської державної нотаріальної контори, все своє майно померлий заповідав онуку - ОСОБА_4 .

12.10.2023 року спадкоємцем в порядку, передбаченому п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за померлим спадкодавцем ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 18.10.2023 року, індексний номер 350852286.

При цьому, отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначену квартиру спадкоємець ОСОБА_4 не може, оскільки згідно п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту, про що йдеться у згаданому листі Першої київської державної нотаріальної контори № 6888/02-14 від 31 жовтня 2023 року.

Крім того, вказаний арешт було накладено з метою захисту від ймовірного порушення спадкових прав заявника у кримінальному провадженні - ОСОБА_6 та запобігання можливим неправомірним діям невстановлених осіб щодо привласнення чи відчуження квартири АДРЕСА_1 . Арешт виконав свою функцію, як запобіжник протиправним діям третіх осіб. Квартира не була відчужена чи привласнена третіми особами, щодо неї не було вчинено інших незаконних дій.

Проте, згодом, потреба у застосуванні цього заходу (арешту) відпала, оскільки рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року у справі № 755/2326/20 визнано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 в порядку спадкування за заповітом, право власності на квартиру було зареєстровано на підставі зазначеного рішення суду за ОСОБА_6 , проте він помер і спадщину після його смерті за заповітом прийняв його онук ОСОБА_4 , фізичний доступ до квартири на теперішній час має лише спадкоємець, в квартирі ніхто не проживає.

Між тим, як зазначено у клопотанні, наявність арешту на вказану квартиру перешкоджає спадкоємцю в реалізації його спадкових прав, а саме в отриманні свідоцтва про право спадщину на квартиру та реєстрації права власності на квартиру.

Враховуючи викладене, заявник просить скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні на даний час триває, з 2017 року не проведено жодних слідчих дій, проте необхідність збереження арешту вказаного майна на даний час минула.

Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року у справі № 755/11493/16-к накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди /ч.2 ст.170 КПК України/. Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Також, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Між тим, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора та адвоката ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що необхідність збереження такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, на даний час минула.

Таким чином, слідчий суддя вважає обґрунтованим доводи заявника про те, що наявність арешту суттєво обмежує власника у праві користування вказаним майном, що в свою чергу по суті є втручанням у мирне володіння майном, яке закріплене у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року необхідно скасувати, оскільки необхідність збереження на даний час такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, минула.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 07.07.2016 року, про скасування арешту майна, задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року, на квартиру АДРЕСА_1 , скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: