Справа № 351/963/23
Провадження № 11-кп/4808/499/23
Категорія ч.1ст.125КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами адвоката захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого , непрацюючого, раніше несудимого, громадянина України,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Постановлено стягнути з з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 -960 гривень матеріальної шкоди та 10000 гривень моральної шкоди, а всього разом 10960 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 умисно спричинив легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10

. Кримінальне правопорушення ним вчинено при наступних обставинах:

02.04.2023 близько 20:30 год. потерпілий ОСОБА_10 прямував від своєї сусідки ОСОБА_12 , у якої перебував в особистих справах, до свого господарства у АДРЕСА_2 .

Рухаючись вулицею Центральною ОСОБА_10 зустрівся із своїм односельчанином ОСОБА_8 , з яким перебував у неприязних відносинах протягом тривалого часу.

При зустрічі, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 почали з`ясовувати відносини, в ході яких між ними виник словесний конфлікт, під час якого обвинувачений ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті завдати шкоду здоров`ю потерпілому, а не порушити громадський порядок, умисно завдав останньому чотири удари правою рукою в ділянку обличчя та один удар в ділянку голови, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження.

Не погодившись з вироком суду, адвокат захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 , подали апеляційні скарги на вирок Снятинського районного суду від 27 липня 2023 року.

В своїй апеляційній скарзі адвокат захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , не оспорюючи правильність встановлених судом фактичних обставин вчиненого правопорушення, правову кваліфікацію дій обвинуваченого та призначене обвинуваченому покарання за вчинення кримінального проступку, вважає, що визначена сума моральної шкоди судом є завищеною та не підлягає до задоволення. Вважає, що потерпілий в судовому засіданні не надав та не довів жодних доказів, які б стверджували, що останній зазнав певних незручностей, погіршення фінансового становища, погіршення стану здоров`я, моральних переживань, фізичного болю, порушення способу життя. Вважає, що за таких обставин необхідно відмовити у задоволенні цивільного позову.

Окрім того, у результативній частині вироку суд першої інстанції при визначенні розміру стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 зазначив, що стягненню підлягає «10960 (тисяч тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень» та допустив неточність яка в подальшому можу ускладнити виконання вироку суду в цій частині.

Просить змінити вирок в частині цивільного позову та відмовити ОСОБА_10 в задоволенні цивільного позову.

В своїй апеляційній скарзі представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 не оскаржуючи фактичних обставин справи, доведеності винуватості та правової кваліфікації дій засудженого, а також міри покарання призначеного Снятинським районним судом, вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про часткове задоволення вимог потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Посилається на те, що потерпілий по справі перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки не має можливості оплатити лікування і протезування зубів за власні кошти.

Звертає увагу на те, що потерпілим подано до суду відповідні докази (план лікування), на підтвердження вартості майбутніх послуг лікаря стоматолога, які він мусить зробити, а тому вважає, що суд незаконно відмовив потерпілому у задоволенні позовних вимог в повному об`ємі.

Сторона захисту зазначає, що вирішуючи питання щодо цивільного позову в частині моральної шкоди, яку належить стягнути з ОСОБА_8 , суд недостатньо врахував характер і ступінь моральних переживань потерпілого, оскільки ОСОБА_10 змушений терпіти щоденну біль і незручності під час споживання їжі, а також шукати кошти, щоб якнайшвидше виправити нанесену шкоду, що пригнічує його моральний стан та настрій.

Просить змінити вирок в частині вирішення цивільного позову, збільшивши суму відшкодування заподіяної моральної та майнової шкоди до зазначених у цивільному позові, а саме задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду:

- адвокат захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 повністю підтримали вимоги апеляційної скарги; просили вирок суду скасувати та відмовити ОСОБА_13 в частині задоволення цивільного позову;

- представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

- прокурор вважала, що апеляційній скарги не підлягають до задоволення, оскільки вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюється.

Даючи оцінку доводам потерпілого в частині неправильності вирішення судом його цивільного позову, колегія суддів зауважує наступне.

Згідно з вимогами ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого про незаконність вироку суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди.

Як передбачено ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що потерпілий ОСОБА_10 перебуває у скрутному матеріальному становищі та не може оплатити лікування та протезування зубів, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до наданого потерпілим плану лікування від 29.05.2023 (а.с.27), який складений лікарем ОСОБА_14 , загальна вартість лікування, якого потребує потерпілий ОСОБА_10 становить 48 960 грн.

Разом з тим, вищевказаний план лікування, який долучений до провадження фактично передбачає вартість перелік всіх стоматологічних послуг, яких потребує потерпілий ОСОБА_10 та не дозволяє переконатись в тому, що вищевказані послуги знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із пошкодженням здоров`я, яке зазнав потерпілий внаслідок правопорушення.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 13.04.2023 року у потерпілого ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців лівого ока, правого ока, саден потиличної ділянки голови та травматичної екстракції 2-го зуба на верхній щелепі справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, стоматологічні послуги, яких потребує потерпілий ОСОБА_10 повинні бути пов`язані саме із необхідністю відновлення здоров`я стосовно травматичної екстракції 2-го зуба на верхній щелепі справа.

Однак, зі змісту плану лікування неможливо зробити висновок про те, що запропонований обсяг надання стоматологічних послуг потерпілому ОСОБА_10 пов`язаний із тілесними пошкодженнями, які отримав потерпілий внаслідок правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог апеляційної скарги в частині зміни вироку суду щодо збільшення розміру грошової суми, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого у відшкодування матеріальної шкоди.

Разом з тим, вищевказане рішення не позбавляє потерпілого ОСОБА_10 звернутися з відповідним позовом про відшкодування матеріальної шкоди після отримання ним відповідних стоматологічних послуг та понесених ним відповідних витрат на відновлення здоров`я внаслідок отриманих ним тілесних ушкоджень.

Зокрема, потерпілим ОСОБА_10 , було надано фіскальний чек медичного закладу на суму 960 грн., відповідно до якого вбачається, що останньому були надані стоматологічні послуги щодо видалення зуба, внаслідок чого судом першої інстанції було прийнято обґрунтоване рішення про стягнення вищевказаних витрат з обвинуваченого на відшкодування матеріальної шкоди . яку було заподіяно потерпілому.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, розмір відшкодування, що присуджується, має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці особи, яка завдала шкоди.

У пункті 7 ч. 1 ст. 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Тобто при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер правовідносин, що склалися між учасниками, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції задовольняючи частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , обґрунтовано виходив з того, що потерпілому було спричинено легкі тілесні ушкодження і останній зазнав певних незручностей погіршення фінансового становища та здоров`я, моральних переживань, фізичного болю, порушено нормальний спосіб життя.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції у повному обсязі враховані доводи на які посилається потерпілий ОСОБА_10 та його представник в апеляційній скарзі та належним чином обґрунтовано розмір моральної шкоди, яка підлягала стягненню на користь потерпілого.

Колегія суддів приймає до уваги доводи про те, що у результативній частині вироку суд першої інстанції при визначенні розміру стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 допустив граматичну помилку та зазначив, що стягненню підлягає «10960 (тисяч тисяч дев`ятсот шістдесят)гривень»

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вищевказана помилка суду є очевидною та носить суто технічний характер і може бути виправлена безпосередньо судом першої інстанція самостійно або за зверненням заінтересованої сторони у разі необхідності.

Вказана помилка не впливає на сутність рішення суду, оскільки не викликає сумніву в тому, що суд першої інстанції визначив загальну суму грошових коштів, які підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 у розмірі 10960 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5