Справа № 182/106/24
Провадження № 1-кс/0182/37/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2024 м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2023 за № 0000793 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської

області, громадянина України, із середньою освітою, не одружений, на

утриманні неповнолітніх дітей немає, який зареєстрований у

АДРЕСА_1 , фактично без

постійного місця проживання, не працює, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ з ДУВП №4),

захисника ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ з власного пристрою),

в с т а н о в и в:

08 січня 2024 р. до слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. надійшло клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2023 за № 0000793 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Доводи клопотання

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у провадження Нікопольського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2023 за № 0000793 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 17.11.2023 щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оскільки у кримінальному провадженні ще не проведено підготовче судове засідання, прокурор подав слідчому судді клопотання про продовження запобіжного заходу відповідно до ч.6 ст. 199 КПК України не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Органом досудового розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 в період часу з 16.00 год 13.06.2023 по 06.30 год 14.06.2023 року знаходився з дозволу потерпілої ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону та павербанку.

Так, ОСОБА_4 14.06.2023 приблизно о 06:15 год., знаходячись за вище вказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, під час дії Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зі змінами, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сплять та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, викрав з бильця дивану в кімнаті-спальні мобільний телефон Xiaomi Redmi 10C вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 4955 від 15.11.2023 становить 4856,70 грн. та з шухляди в кімнаті залі викрав повербанк Intenso XS10000 вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 4955 від 15.11.2023 становить 525,33 грн., які належать ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріальний збиток на загальну суму 5382,03 грн.

З місця вчинення злочину ОСОБА_4 втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вказані умисні дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 з початку серпня 2023 (більш точної дати слідством не встановлено) по 28.09.2023 проживав з дозволу власниці в будинку АДРЕСА_3 , де помічав на столі в кімнаті спальні банківську карту «А-банку». Після чого, 28.09.2023 у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вищевказаної банківської картки, яка є офіційним документом з метою подальшого викрадення з неї грошових коштів.

В цей же день, приблизно о 05 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у вищевказаному будинку, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення банківської картки, що є офіційним документом, скориставшись тим, потерпіла ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сплять та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу умисно, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, викрав офіційний документ, а саме банківську картку «А-банку» № НОМЕР_1 з номером рахунку НОМЕР_2 , з метою подальшого зняття грошових коштів.

Після чого, ОСОБА_4 втік з викраденим документом з місця вчинення кримінального правопорушення.

Вказані умисні дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Також, ОСОБА_4 після викрадення банківської картки «А-банку» № НОМЕР_1 з номером рахунку НОМЕР_2 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 28.09.2023 о 05.33 год. прийшов до банкомату «Ощадбанку» по вул. Вузлова 9 в с. Придніпровське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, під час дії Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зі змінами, де з банківської картки, яка належить ОСОБА_9 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою пін коду який був записаний на папірці, та який він викрав разом з карткою зняв грошові кошти в сумі 20 000 грн., які належать останній.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд. Таким чином,

ОСОБА_4 своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 20 000 грн.

Вказані умисні дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі до 8 років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання, що може спонукати його переховуватись від слідства та суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ніде не працює, не має законних джерел існування, фактично без постійного місця проживання, а, отже, є цілком обґрунтований ризик повторного вчинення злочинів. З урахуванням викладеного, прокурор просить продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, оскільки вважає, що є обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, кримінальне провадження містить достатньо доказів для обґрунтованості підозри. Наразі ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не змінилися, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора про продовження стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_4 . Пояснив, що у вказаному будинку живе його друг і він буде проживати з ним. Переховуватися у нього намірів не має, ухилятися від суду теж не буде.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 проти клопотання прокурора також заперечував. Захисник вказав, що клопотання прокурора необґрунтоване, невмотивоване, а зазначені ризики нічим не доведені. Тому підтримує позицію свого підзахисного та просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за зазначеною ним адресою.

Оцінка та висновки слідчого судді

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, слідчий суддя враховує наступне.

Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, вказаних в ст. 184 КПК України повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явився новий ризик, який виправдовує утримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дій попередньої ухвали про утримання під вартою.

Як вбачається з наданих копій матеріалів, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

Щодо наявності обґрунтованої підозри

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 17.11.2023 щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14.01.2024.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 06.07.2023 за № 0000793 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України надійшов у провадження Нікопольського міськрайонного суду 14.12.2023.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість обвинувачення щодо вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення на час розгляду клопотання відповідає мінімальному рівню обґрунтованості, тобто зазначені у клопотанні прокурора і додані до нього докази, досліджені в судовому засіданні, на мінімальному рівні підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити ці кримінальні правопорушення за наведених обставин, а наявні в матеріалах клопотання докази у їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку, що обвинувачення не є вочевидь необґрунтованим та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра, обвинувачення».

Матеріали провадження не містять відомостей про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цього обвинувачення й стороною захисту таких надано не було.

Слідчий суддя звертає увагу, що на цьому етапі провадження не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Наявність ризиків, та їх обґрунтованість

Як випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що належним чином обґрунтовані ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При обранні запобіжного заходу та його продовженні слідчий суддя враховував, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України /переховування від органів досудового розслідування та/або суду/ об`єктивно існує, бо підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, може переховуватися від суду.

Також слідчий суддя вважає, що наявний заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України /вчинення іншого кримінального правопорушення/, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має законних джерел існування, фактично без постійного місця проживання.

З огляду на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного, корисливого злочину, існування даного ризику не виключається.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи («Харченко проти України» від 10.02.2011 та «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

При цьому, матеріали провадження не містять будь-яких переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_4 під вартою й слідчим суддею таких не встановлено та стороною захисту надано не було.

З огляду на вищенаведене, доводи захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження раніше застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відсутність доказів на підтвердження існування заявлених слідчим ризиків, є необґрунтованими.

Щодо можливості застосування запобіжного заходу.

Розглядаючи питання про можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що інкримінований ОСОБА_4 злочин належить до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8-ми років; доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 даних кримінальних правопорушень; доведення існування ризиків: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення іншого кримінального правопорушення; обвинувачений не має законного та постійного джерела доходу, ніде не працює, не одружений та не має дітей чи інших утриманців; фактично без постійного місця проживання; раніше не судимий, що, на переконання слідчого судді, дає певну характеристику особі обвинуваченого. Зважаючи на вищевикладені обставини у сукупності, слідчий суддя переконаний, що стороною обвинувачення доведено необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку слідчого судді, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи особи та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Продовження запобіжного заходу, з урахуванням його тривалості, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондує характеру суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу, що не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року).

Посилання захисника на недоведеність існування ризиків, на переконання слідчого судді є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, та покарання, яке йому загрожує, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені ризики.

Окрім того клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає, оскільки будь-яких доказів можливості проживання ОСОБА_4 за вказаною ним адресою та згоди власника житла на його проживання у даному будинку суду не надано. Окрім того, обвинувачений в судовому засіданні не зміг навіть назвати прізвища друга, у якого має намір проживати, якщо йому буде змінено запобіжний захід.

Зважаючи на відомі обставини кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку про доведеність обставин, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити підозрюваному розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.

Відповідно до вимог ст. 182 ч. 4 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

П. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, вважає необхідним та достатнім встановлення застави згідно ч. 5 ст. 182 КПК України в розмірі - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

На переконання слідчого судді саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде достатнім для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені під час судового розгляду.

Керуючись ст. 193, 194, ч.4 ст. 176 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2023 за № 0000793 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити. В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу тримання під вартою на 60 діб, тобто до 10 березня 2024 року.

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений або заставодавець має право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею у даній ухвалі, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із м. Нікополь, Дніпропетровської області, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, застовадавцю, що у разі нез`явлення його за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення ним про причини своєї неявки або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1