Справа № 337/2634/23
Номер провадження 1-кп/337/84/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000280 від 08.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Олександрівка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, до тримання під вартою офіційно працевлаштований не був, не одруженого, на утриманні дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.08.2018 р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.06.2019 р. іспитовий строк скасований, засуджений направлений до місць відбуття покарання, звільнений з місць позбавлення волі 22.07.2022р. по відбуттю строку покарання

за ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

07.03.2023р. у приблизний період часу з 11:30 год. по 13:30 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, з причин раптово виниклих неприязних відносин, наніс потерпілому ОСОБА_4 не менше трьох ударів ногами та кулаками рук в область голови, чим спричинив останньому закриту черепно-лицеву травму, яка виразилася переломом передньої стінки лівої гайморової пазухи, крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, а також в тканину головного мозку, яка ускладнилась поліорганною недостатністю, які кваліфікуються, як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у приміщенні Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради, не приходячи до тями.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав частково, суду пояснив, що він є внутрішньо переміщеною особою, з потерпілим вони орендували одну квартиру, мешкали в окремих кімнатах. 7 березня 2023 року він перебував у квартирі АДРЕСА_2 , між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт. У квартирі ОСОБА_8 вони сиділи на кухні вчотирьох, вживали алкогольні напої. Це відбувалося після 10-00 год, бо до того часу алкоголь не продавали. Особисто він випив дві пляшки «Рево», подружжя ОСОБА_9 вживало горілку. ОСОБА_10 почав його ображати, на його зауваження, відреагував агресивно, почав кидатися на нього. Тоді він вдарив його три рази кулаком в обличчя. ОСОБА_10 присів навприсядки. Він пішов в кімнату, ліг на ліжко. Між ОСОБА_11 та його дружиною виник конфлікт, ОСОБА_10 розбив ОСОБА_12 носа, її обличчя було закривавлене. Після цього вони ніби помирилися та знову пристали до нього, схиляли знову пити. На неодноразові прохання він погодився, на кухні вжив 2 чарки горілки та дві пляшки «Рево», після чого знову пішов відпочивати. Між подружжям ОСОБА_9 знову виникла сварка. Каміла, яка відпочивала, прокинулася та пішла на кухню, щоб їх вгамувати. Каміла повернулася у кімнату, де він спав, позвала його на допомогу. ОСОБА_10 почав кидатися на нього, він усадив його на табуретку, сам пішов у кімнату спати. Каміла забрала ОСОБА_10 з кухні та відвела спати. Пізніш його розбудили поліціанти.

На поставлені питання з боку обвинувачення відповів, що з ОСОБА_13 вони орендували квартиру по сусідству з ОСОБА_14 , уклали договір на два місяці, потім він познайомився з ОСОБА_15 , вона запропонувала жити з нею. До ОСОБА_15 вирішили переїхати усі втрьох, вона була не проти. Він працював неофіційно, подружжя ОСОБА_9 отримувало допомогу як ВПО, він не оформлював статус ВПО. Алкоголь вживали двічі-тричі на тиждень, грошей вистачало. Інколи дійсно викрадали алкоголь та деякі харчі з магазину. 5 та 6 березня алкоголь не вживали. Запою не було. Горілку купували для святкування «8 березня». Він дійсно наніс потерпілому три удари кулаком в обличчя, зокрема, в щелепу, але від його дій, така травма б не наступила. ОСОБА_10 побила його жінка, вона навіть била його пляшкою у рукаві в голову, збоку. Про це йому розповідала ОСОБА_16 , якій він телефонував із СІЗО. Тур ОСОБА_10 вищий за свою дружину, вона нижче за нього та худіша. У його присутності вони дралися, штовхалися, дряпалися. Коли він посадив ОСОБА_10 , сам пішов у кімнату, де заснув, а між ними знову виник конфлікт. Це ОСОБА_12 вбила потерпілого, а не він. У ОСОБА_17 він бачив на обличчі синець. У ОСОБА_12 синець під оком, у нього та ОСОБА_15 ушкоджень не було. Напередодні він порізав руку, тому на кухні були плями крові його, також на кухні була кров ОСОБА_18 , на подушці в кімнаті кров ОСОБА_10 з носа. Тоді він бачив лише розбитий ніс, а кров з`явилася пізніше. Після його ударів крові на обличчі ОСОБА_10 не було. В той день з ОСОБА_19 вони посварилися. Він навіть хотів піти від неї, а вона його забирала у дверях назад. Жодного насилля по відношенню до неї він не вчиняв. Особисто він не бачив, як ОСОБА_12 наносила удари загиблому, про це розповідала йому ОСОБА_16 . Він бачив, як вони штовхали одне одного. ОСОБА_12 наче дряпала чоловіка, а він від неї захищався.

На питання захисника обвинувачений зазначив, що ініціатором сварки був потерпілий, який образив його, але за що саме, він не пам`ятає. Потерпілий перший відштовхнув його, внаслідок чого він наніс йому удари. ОСОБА_10 був вже досить випивший, а він вжив лише дві пляшки «Рево». Сварки між подружжям ОСОБА_9 були дуже частими, ОСОБА_10 років на 15 старший за дружину, вони часто вживали алкоголь, потім билися. Між ним та ОСОБА_15 на час слідства було деяке непорозуміння. Вона втратила дитину, десь через тиждень після цих подій. До цього вона навіть писала заяву, що згодна, щоб йому обрали домашній арешт за її місцем мешкання. Потім вони перестали спілкуватися. Після його ударів, потерпілий продовжував вживати алкоголь, зле йому не було, тому смерть не могла настати від його ударів. У непритомному стані він потерпілого не бачив. Його розбудили працівники поліції, вивели в коридор, де він бачив ОСОБА_20 . Відносно нього склали адміністративний протокол за домашнє насильство. Каміла вимагала, щоб він та подружжя ОСОБА_9 звільнили її житло. ОСОБА_10 лежав на підлозі, наче спить, але вже хропів, поліціанти намагалися його розтормошити, розвернули обличчям. Він побачив синець, з носа йшла кров. Потерпілого почали обливати водою, схватили за кофту, внаслідок чого вона порвалася. Поліцейські за ноги витягли потерпілого в коридор, посадили під стінку, він похилився на бік, потім впав. Для складання адмінпротоколу його запросили до ВП, де протримали троє діб. Вважає, що свідок ОСОБА_19 дала неправдиві покази, намовляє на нього. У смерті ОСОБА_17 винна його дружина.

У судових дебатах висловився, що замість нього виступить захисник, в останньому слові доводи адвоката щодо перекваліфікації його дій на ст.123 КК України підтримав, просив суворо не карати.

Щодо цивільного позову позиція обвинуваченого було неоднозначною: після оголошення цивільного позову обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що пред`явлений потерпілою ОСОБА_21 цивільний позов на суму 32000 грн. визнає у повному обсязі, а під час з`ясування обставин справи зазначив, що його мати пересилала свідку ОСОБА_22 гроші для лікування потерпілого, крім того, він в його смерті не винен, а тому підстави для стягнення з нього відшкодування відсутні.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї провини в інкримінованому злочині, його винуватість повністю підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо у судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_21 суду пояснила, що загиблий є її сином, який мешкав окремо. Син винаймав житло по вул. Хортицьке шосе, де мешкав і обвинувачений. Син з дружиною ОСОБА_12 виїхали з м. Гуляйполе. Невістку вона може охарактеризувати як пройдисвітку. Обставини скоєного злочину у відношенні її сина, їй невідомі. Син потрапив в лікарню, бо його побив обвинувачений. Він був без свідомості, півтора місяці провів у комі, потім помер, не приходячи до тями. Ліки покупала виключно вона, дружина відвідувала ОСОБА_10 лише раз, потім приїжджала у стані алкогольного сп`яніння, тому її не пускали. Похованням сина займалася виключно вона. Заявлений цивільний позов підтримала, просить стягнути з обвинуваченого на її користь заподіяну шкоду, пов`язану з придбанням ліків на загальну суму 32000 грн. та призначити суворе покарання.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що 7 березня 2023 року приблизно об 21-27 год він у складі екіпажу №147 отримав виклик про вчинене домашнє насильство за адресою: квартира АДРЕСА_2 . Заявниця ОСОБА_16 . Прибувши на місце, ОСОБА_15 їх зустріла біля під`їзду, розповіла, що ОСОБА_24 , що тимчасово мешкає у неї, принижував її, штовхав, хапав за тулуб, ображав неписемними виразами. Вони піднялися у квартиру. Резник спав у кімнаті, вони розбудили його. В іншій кімнаті спав ОСОБА_25 на підлозі та його співмешканка в ліжку, вони були у стані алкогольного сп`яніння. Заявниця повідомила, що вони є переселенцями, яким вона тимчасово надала притулок. Каміла також повідомила про побиття ОСОБА_26 . ОСОБА_27 перебував у стані алкогольного сп`яніння, він не заперечував проти пояснень заявниці. На ОСОБА_28 склали адмінпротокол за ст.173-2 КУпАП. Також заявниця попросила видворити з її квартири ОСОБА_10 з дружиною та ОСОБА_29 . Дружину ОСОБА_10 розбудили, попросили залишити житло заявниці. ОСОБА_10 розбудити не вдалося. Він був непритомний, на обличчі наявні сліди побиття. Вони викликали «швидку», яка приїхала досить швидко, лікарі якої госпіталізували потерпілого до 5-ї міської лікарні, ОСОБА_29 відвезли до ВП №5, жодних засобів до нього не застосовувалося. Інших осіб в квартирі не було. Обстановка в квартирі була порушена, усюди розкидані речі, перевернуті меблі. На ОСОБА_29 та заявниці він тілесних ушкоджень не бачив, лише у ОСОБА_10 під очима були набряки синього кольору. Як саме були одягнуті ОСОБА_29 та потерпілий, він не пам`ятає. Поки чекали на «швидку», вони намагалися ОСОБА_10 підняти з полу, однак вдалося лише перетягти його в коридор та посадити під стінкою в тамбурі. Вони витягли йому язика, щоб не запав. В їхній присутності ОСОБА_10 не падав, не вдарявся принаймні, він такого не пам`ятає, в карету «швидкої» його заносили обережно.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що близьких відносин з обвинуваченим не має, тимчасово надала йому притулок, неприязні відносини між ними відсутні, підстав його обговорювати немає. Резник ОСОБА_30 винаймав квартиру АДРЕСА_3 по сусідству, разом з ОСОБА_25 та його дружиною ОСОБА_12 . Вони переїхали з окупованої території. З ними вона познайомилася наприкінці січня 2023 року. У них не було грошей сплачувати оренду, тому з початку березня 2023 року вона дозволила їм мешкати у себе. Напередодні вони усі вчотирьох декілька днів випивали, не протвережуючись, вживали горілку, яку викрадали в АТБ на 17 мкр. ОСОБА_10 та ОСОБА_30 не працювали, подружжя ОСОБА_9 отримувало допомогу як ВПО, яку пропивали. ОСОБА_31 також гроші на картку пересилала його мати. Коли грошей не вистачало - крали горілку та продукти харчування. Запій розпочався десь з 5 березня. 7 березня 2023 року їй вже було зле, вживати алкоголь вона не бажала. Вранці ОСОБА_10 та ОСОБА_24 знову пішли в АТБ, принесли горілку та десяток пляшок «Рево». Вона лежала в ліжку, а вони втрьох пили. ОСОБА_30 її запрошував за стіл. Вона відмовлялася, потім пішла до туалету, після чого сіла з ними за стіл, закурила. ОСОБА_30 почав її ображати, вдарив. ОСОБА_10 заступився за неї. Між ними почалася бійка, в ході якої ОСОБА_30 наносив руками та ногами удари ОСОБА_10 , а той оборонявся, відштовхуючи його. Здебільшого, удари приходилися в обличчя. Вона намагалися їх розтягти. ОСОБА_12 у цей час продовжувала вживати алкоголь. Ударів було багато, десь понад десять. ОСОБА_10 впав, вдарився головою об стінку, упав на спину. ОСОБА_10 намагався піднятися, але ОСОБА_30 бив його ногами, потім сів на нього, продовжуючи бити кулаками в обличчя. ОСОБА_10 скаржився на біль, казав, що він його заб`є. ОСОБА_10 поповз у коридор, ОСОБА_30 продовжував його бити ногами по тілу. На голові у ОСОБА_10 була наявна кров, ОСОБА_30 обливав його «Рево», змиваючи кров, за ноги тягав по квартирі. Таким чином, ОСОБА_10 опинився у кімнаті, де почав втрачати свідомість, хропіти. Їй було страшно, вона почала кричати. ОСОБА_30 залишив його біля ліжка, ОСОБА_10 стогнав: «Ти мені усе поодбивав..» ОСОБА_30 повернувся на кухню, де продовжив вживати горілку з дружиною ОСОБА_10 ОСОБА_12 . Вийти вона з квартири не могла, бо він її не відпускав, погрожував. Мобільні телефони були розбиті раніше, їй залишалося лише чекати, поки вони заснуть. Першою заснула ОСОБА_12 . ОСОБА_30 також намагався заснути сидячи, вона хотіла вибігти з квартири, але він проснувся та побіг за нею, вдарив її по обличчю декілька разів. Вона періодично навідувалася до ОСОБА_10 , той був непритомним. Їй вдалося покласти ОСОБА_32 у ліжко та дочекатися, поки той засне. Тоді вона вибігла до своєї тітки, від якої викликала поліцію, повідомив, що в її квартирі помирає людина. Вона вернулася додому, але боялася підніматися у квартиру. Поліція не приїжджала. У сусідньому будинку АДРЕСА_4 на першому поверсі горіло світло. Вона пішла туди. Двері відчинили дід та бабка, від яких вона знову викликала поліцію, зазначивши про домашнє насильство. Поліцію вона дочекалася біля під`їзду, з ними зайшла в квартиру. ОСОБА_10 лежав на підлозі, подушка була уся в крові. Поліція викликала «швидку». Їй було страшно, вона просила поліцію, щоб вони вигнали усіх. ОСОБА_32 забрали до ВП№5, ОСОБА_10 перетягли у коридор, посадили. Він вдарявся головою об стінку, але не сильно, звідки його забрала «швидка». ОСОБА_12 вигнали на вулицю. Коли поліція поїхала, вона поприбирала у квартирі. Тілесні ушкодження були у неї незначні, значні були лише у ОСОБА_10 , він кривавив. У ОСОБА_32 тілесних ушкоджень вона не бачила, його ніхто не бив, ОСОБА_10 лише відштовхував його від себе. Після того, як ОСОБА_32 арештували, він декілька разів телефонував їй, бажав помиритися. Також до неї приходив друг ОСОБА_32 , якого називають ОСОБА_33 , він під вікнами кричав їй, що спалить її, бо вона «здала його братана». Вона відвідувала ОСОБА_10 в лікарні, тиждень купувала йому ліки. Гроші витрачала свої, також мати ОСОБА_32 декілька разів пересилала на карту їй гроші, на які вона купувала ліки ОСОБА_10 та збирала передачі для ОСОБА_32 в СІЗО, дещо купувала собі. Загалом мати переслала їй десь до 20 тис. грн, здебільшого, сума була витрачена на лікування. Також вона найшла телефон матері ОСОБА_10 , якій розповіла, що трапилося. У її присутності удари ОСОБА_10 наносив лише ОСОБА_24 , ОСОБА_12 лише пила.

У присутності свідка ОСОБА_8 у судовому засіданні був досліджений протокол проведення слідчого експерименту за її участі від 8 березня 2023 року та відтворений відеозапис слідчої дії.

За змістом Протоколу від 8 березня 2023 року свідок ОСОБА_16 на наступний день на місці події розповіла про обставини події, які відбувалися на її очах, уточнивши деякі деталі. Зокрема свідок пояснила, що мали місце два конфлікти між потерпілим та обвинуваченим. Перший конфлікт мав місце десь об 09-00 год. Резник та подружжя ОСОБА_9 сиділи на кухні за столом, вживали алкоголь ОСОБА_29 розпочав конфлікт з ОСОБА_10 , розпитуючи, куди він ходив з нею. ОСОБА_10 заперечував проти цього. ОСОБА_30 наніс йому один удар кулаком в обличчя. ОСОБА_10 сидів на стільці. Після цього ОСОБА_30 наніс йому удар в область лівої голені правою ногою, потім ударив правою ногою в область лівого плеча та лівої частини обличчя, від цих ударів потерпілий впав на підлогу. Після цього ОСОБА_30 підняв його за одяг, перетягнув у кут кухні, де кинув на підлогу. Резник наніс потерпілому приблизно 15 ударів кулаками в обличчя, від чого розбив йому обличчя, з вуха пішла кров. ОСОБА_10 намагався встати, але ОСОБА_29 схопив його за вуха та почав бити затилком об стіну. ОСОБА_10 втратив свідомість. ОСОБА_30 знову наніс лежачому йому приблизно 15 ударів ногами, обутими в кросівки. Вона відтягла ОСОБА_32 від потерпілого, заспокоїла його. Тур на колінах виповз у коридор, скаржився на біль, просив викликати «швидку». Вона відволікала ОСОБА_32 . ОСОБА_10 ліг на ліжко у кімнаті, як йому це вдалося, вона не бачила. Після цього вони з ОСОБА_34 перебували в іншій кімнаті. До них зайшла ОСОБА_12 , попросила відчинити двері, щоб вийти на вулицю, де у перехожих попросити цигарок, бо у них не було, чого курити. ОСОБА_30 пішов за ОСОБА_12 . Вона почула, як він зайшов у кімнату, в якій спав ОСОБА_10 . ОСОБА_10 спав на правому боці, на обличчі була кров. Резник підійшов до нього та знову наніс 10-15 ударів кулаками в обличчя. Потім приніс пляшку води, умив його. Потім пішов на кухню вживати горілку з ОСОБА_12 . Через деякий час вона вийшла на кухню. За столом знову сиділи ОСОБА_30 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Між ними знову виник словесний конфлікт. ОСОБА_10 пішов до туалету, ОСОБА_29 наздогнав його, наніс удар в область обличчя, від якого ОСОБА_9 вдарився об дверну раму та впав на підлогу. Руслан встав над ним та знову наніс 10-15 ударів кулаками в обличчя. ОСОБА_10 втратив свідомість. Резник за ноги відтягнув його в кімнату, взяв у кімнаті з полиці нунчаки та наніс ними 10-15 ударів в область тулуба та кінцівок, потім відтягнув його до кімнати №2, де залишив.

Після відтворення відеозапису слідчого експерименту свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що протиріччя в її показах обумовлені спливом певного часу. На час проведення слідчої дії, яка проводилася наступного дня після подій, вона деталі пам`ятала краще, тому повністю підтверджує свої покази, надані під час слідчого експерименту. Дійсно, у той день мали місце два конфлікти між загиблим та обвинуваченим. Перший стався приблизно об 09-00, а другий об 12-13-00 год. Після першого конфлікту потерпілий приходив до тями, а після другого-вже ні. Побиття під час другого конфлікту було більш сильнішим. Резник на час побиття був взутий у кросівки. Удари наносив кулаками та кросівками, здебільшого в голову (обличчя) потерпілого. Також використовував нунчаки. Підстави обговорювати обвинуваченого у неї відсутні.

Свідок ОСОБА_35 суду пояснив, що є інспектором протидії домашнього насильства. У березні 2023 року, точну дату не пам`ятає, у темну пору доби був отриманий виклик щодо вчинення домашнього насильства. Він разом з ОСОБА_36 та ОСОБА_37 виїхали на зазначену адресу. На вулиці їх зустріла дівчина, повідомила, що проти неї співмешканець вчинив домашнє насильство. Вона зайшли в квартиру. Одразу, за обстановкою, було видно, що в квартирі розпивали алкогольні напої. На ліжку лежав хлопець, на якого вказала заявниця, як на кривдника. Вони опитали його, але той був у стані сп`яніння, нічого конкретного не пояснював. Заявниця просила вивести усіх сторонніх осіб з її житла. На полу в іншій кімнаті лежав чоловік, від нього відчувався запах алкоголю. Вони почали його піднімати. На обличчі побачили тілесні ушкодження, витягли його у тамбур, викликали карету «швидкої допомоги». Коли та приїхала, допомогли потерпілого занести у машину, при цьому він не падав. Чоловік був без свідомості, хропів. Його поливали водою, але він не реагував. До тамбуру виводили під руки, ногами він не перебирав, там всадили під стіною. Він зробив світлину потерпілого на свій телефон, відправив її черговому з повідомленням. Також ще була одна жінка у стані сп`яніння, її вивели на вулицю. Від заявниці відібрали пояснення щодо вчиненого домашнього насильства. Склали адміністративний протокол. Що пояснювали особи, він не пам`ятає. Обвинуваченого запросили до ВП, він погодився, добровільно сів у машину. Він відвіз його до ВП, залишив черговому. Після отримання світлини, черговий сам передзвонив йому та просив запросити ОСОБА_28 до відділення поліції.

Отже, з показів допитаних свідків та показів обвинуваченого, вбачається, що на час інкримінованого злочину на місці події були чотири особи: обвинувачений ОСОБА_5 , загиблий ОСОБА_38 , свідок ОСОБА_16 та дружина загиблого ОСОБА_18 , які вживали алкогольні напої та перебували у стані алкогольного сп`яніння. Єдиним свідком, що безпосередньо спостерігав за перебігом подій, що був допитаний у судовому засіданні, є ОСОБА_16 , яка пояснила, що крім обвинуваченого ОСОБА_5 , інші особи загиблому ОСОБА_39 удари не наносили. Сам ОСОБА_5 визнав нанесення ОСОБА_4 трьох ударів кулаком в обличчя, але як зазначив, у відповідь на його образи. Свідок ОСОБА_16 зазначила, що ініціатором конфлікту був саме обвинувачений, загиблий лише оборонявся, відштовхуючись від нього, ударів обвинуваченому не наносив. Сам конфлікт за показами обвинуваченого та допитаного свідка ОСОБА_8 був досить тривалим, оскільки мав місце понад декількох годин, при цьому у цей період часу мало місце двох екскавацій конфлікту між обвинуваченим та загиблим, під час яких ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_4 . За показами обвинуваченого, останній вважає, що саме від побиття загиблого його дружиною ОСОБА_18 , настала смерть ОСОБА_4 , про побиття йому розповідала свідок ОСОБА_16 , яка після затримання декілька разів дзвонила йому у СІЗО. При цьому, сам він процес нанесення ударів ОСОБА_18 своєму чоловікові не бачив. Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні дала покази, з яких вбачається, що крім обвинуваченого, удари ОСОБА_39 ніхто не наносив, а ОСОБА_40 лише пила та спростувала те, що вона нібито розповідала ОСОБА_5 про побиття ОСОБА_4 дружиною ОСОБА_12 . Також обвинувачений спростував нанесення ударів свідку ОСОБА_22 , про які вона розповідала.

Суд зауважує, про те, що свідок ОСОБА_16 дала свої покази у судовому засіданні перед показами ОСОБА_5 , при цьому останній, реалізував свої права ставити їй питання щодо обставин інкримінованого злочину у обсязі, який він вважав за достатнє, однак не отримав від свідка показів на підтвердження того факту, що вона розповідала йому, як бачила, що загиблого била ОСОБА_18 , отже зазначені доводи обвинуваченого були спростовані свідком ОСОБА_41 .

Сторона обвинувачення у судовому засіданні від допиту свідка ОСОБА_42 відмовилася, посилаючись на те, що наданні свідком покази на досудовому слідстві не є суттєвим доказом, крім того, встановити місцезнаходження свідка, яка є мешканкою м.Гуляй Поле Запорізької області, отримала статус ВПО, тимчасово на час скоєння злочину мешкала у свідка ОСОБА_8 , наразі не є можливим, а тому можливість забезпечення явки свідка у судове засідання відсутня.

Судом було задоволено клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_8 , при цьому суд неодноразово сприяв стороні захисту виклику свідка у судові засідання, однак у судовому засіданні 5 січня 2024 року обвинувачений та захисник ОСОБА_6 відмовилися від допиту свідка у судовому засіданні, посилаючись на те, що встановити її місце знаходження не є можливим: місто Гуляй Поле постійно перебуває під обстрілами, з жодними знайомим свідок зв`язок не підтримує, крім того, навряд чи можна сподіватись на те, що у судовому засіданні свідок ОСОБА_42 дасть покази проти себе.

Відмова від попиту свідка ОСОБА_42 у судовому засіданні була прийнята судом.

Свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_35 , які виїхали на місце події за викликом про домашнє насильство, підтвердили наявність тілесних ушкоджень лише у загиблого ОСОБА_4 , який перебував без тями. У обвинуваченого, заявниці - ОСОБА_8 та ОСОБА_43 тілесних ушкоджень вони не бачили. При цьому свідок ОСОБА_23 зазначив, що на місці події заявниця ОСОБА_16 розповідала про побиття ОСОБА_4 . ОСОБА_5 та про те, що обвинувачений вдарив її в обличчя, тому відносно нього склали адмінпротокол за домашнє насильство та виписали відповідний припис.

Покази допитаних свідків в цілому відповідають письмовим доказам, наданим стороною обвинувачення на підтвердження провини обвинуваченого, що досліджені судом у судовому засіданні

Так, Протоколом огляду від 08.03.2023р. було оглянуто місця події за адресою: АДРЕСА_5 під час проведення якого на стіні між коридором та кухнею, на стіні між кімнатою №1 та кухнею, на правій боковій стінці холодильника на кухні, на двері кімнати №1 на наволочці на подушці та на матраці виявлені сліди речовини бурого кольору, вилучено змиви нашарування РБК, постільну білизну з плямами та нашаруваннями РБК та предмет схожий на нунчаки;

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2044 від 18.04.2023 року смерть ОСОБА_4 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у стаціонарі КНП «Міська лікарня №9» ЗМР, причина смерті: закрита черепно-лицева травма.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2044 від 8 травня 2023 року:

-смерть гр. ОСОБА_4 настала від закритої черепно-лицевої травми, яка виразилася переломом передньої стінки лівої гайморової пазухи, крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, а також в тканину головного мозку та ускладнилась поліорганною недостатністю. На поліорганну недостатність вказують наступні ознаки: набряк головного мозку, вогнища некрозу обох лобних, правих скроневої та потиличної часток головного мозку, вогнищева гнійна пневмонія, нерівномірний альвеолярний набряк легень, ознаки вогнищевої зернистої (білкової) дистрофії епітелію канальців нирки, підвищення загальної кількості лейкоцитів (29,0 109/л), підвищення ШОЕ (50 мм/год), зниження загальної кількості еритроцитів (2,14 1012/л) та гемоглобіну (63 г/л), змішані згортки крові в порожнинах серця та великих судин, венозне повнокров`я внутрішніх органів.

-при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-лицева травма: субдуральна гематома над правою (100 мл під час операції) та лівою (10 см3 під час розтину трупу) півкулями головного мозку, субарахноїдальні крововиливи на конвекситальній поверхні правої тім`яної та лівої скроневої часток головного мозку, на передній та задній поверхнях обох півкуль мозочка, ділянка забою правої тім`яної частки головного мозку, закритий багатоуламчастий перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи, крововилив в м`які тканини лівої лобно-скроневої ділянки голови, параорбітальна гематома справа (згідно даних медичної документації); закриті переломи 9,10 ребер зліва, по середній пахвовій лінії, в стадії неповної консолідації крововилив у м які тканини грудної клітки.

-закрита черепно-лицева травма з переломом передньої стінки лівої гайморової пазухи, крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, а також в тканину головного мозку, яка ускладнилась поліорганною недостатністю мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, які стоять у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

-закриті переломи 9,10 ребер зліва, по середній пахвовій лінії, в стадії неповної консолідації, зазвичай, у живих осіб, кваліфікуються за результатом, але не менш ніж тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, пов`язаних з тривалим, більше 21 дня, розладом здоров`я.

-закрита черепно-лицева травма, враховуючи морфологічні характеристики ушкоджень шкірних покривів голови, перелом лицевого черепу, крововиливу в м`які тканини. крововиливів під оболонки та в тканину головного мозку, утворилася в результаті сукупності не менш ніж трьох ударних травматичних дій твердими тупими предметами, з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились, які прийшлись у лобно-скроневу ділянку голови зліва, ділянку передньої стінки лівої гайморової пазухи та ділянку правої очниці; слід відзначити, що кожна наступна травматична дія, обтяжувала перебіг черепно-лицевої травми;

-достеменно визначитись з механізмом утворення закритих переломів 9,10 ребер зліва по середній пахвовій лінії, не представляється можливим, через консолідацію (заживлення) переломів; вони могли утворитися як при локальній дії тупих предметів, так і при деформації грудної клітки;

-крововиливи в м`які тканини та синці, утворилися від локальної дії твердих тупих предметів.

Судячи з морфологічної характеристики ушкоджень на тілі гр. ОСОБА_4 , крововиливів в м`які тканини в ділянках ушкоджень, ступеню виразності реактивних змін, котра була відмічена при судово-гістологічному дослідженні, можна зробити висновок, що всі ушкодження у гр. ОСОБА_4 утворилися зажиттєво, незадовго до надходження до стаціонару, можливо 07.03.2023 р, за викладених вище обставин.

За життя гр-н ОСОБА_4 піддавався хронічній екзогенній (алкогольній) інтоксикації, а у таких осіб характер та вираженість посттравматичної реакції може істотно відрізнятися від реальної давності заподіяння ушкоджень, як прискорюватися, що рідше так і сповільнюватися, що частіше.

Тілесні ушкодження у ОСОБА_4 утворилися у короткий проміжок часу, тому визначити їх послідовність не представляється можливим.

Положення та взаємо розташування Тура ОО та нападника в момент заподіяння ушкоджень могло бути різним і змінюватися з дотриманням єдиної умови - ушкоджені ділянки повинні були бути доступними для нанесення ушкоджень.

Утворення комплексу тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 при одноразовому падінні його на площині виключається.

Згідно даних історії хвороби № 2572 стаціонарного хворого КНП «МЛ № 9» ЗМР, у ОСОБА_4 при надходженні до стаціонару був виявлений алкоголь у крові (0,27 проміле).

При судово-імунологічному досліджені частки рідкої крові від трупу ОСОБА_4 встановлено, що вона відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. Згідно з медичною картою № 2572 стаціонарного хворого КНП «МЛ № 9» ЗМР смерть ОСОБА_4 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17 годині 15 хвилин. Ступінь виразності трупних змін цьому не протирічить.

Крім того, як вбачається, з описової частини експертного судово-медичного дослідження № 2044 від 8 травня 2023 року, під час проведення експертизи була досліджена медична картка № 25772 стаціонарно хворого неврологічного відділення КНП «МЛ № 9» ОСОБА_4 , згідно записів якої на час госпіталізації зазначено, що у останнього «шкіра та слизові оболонки з слідами побоїв, локально виявлені множинні забої м`яких тканин голови, обличчя, тулуба, кінцівок», тощо.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 535п від 15 травня 2023 року, садна на грудній клітині, садно на грудині (розмірами 8х8см), численні синці на нижніх кінцівках у гр. ОСОБА_4 самі по собі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження ( п.2.3.2.б, п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6); тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів; давність утворення ушкоджень може не суперечити терміну, зазначеного в обставинах справи, наданій медичній документації. За наданими даними визначити послідовність спричинення тілесних ушкоджень не можливо. Взаємне розташування між потерпілим та нападником в момент нанесення ушкоджень могло бути будь-яким при умові доступності відповідних ділянок тіла для їх травмування. Тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_4 не характерні для падіння з висоти власного зросту.

Згідно висновку судово-медично-імунологічної експертизи №774 від 13 березня 2023 року рідка кров від потерпілого ОСОБА_4 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку судово-медично-імунологічної експертизи № 733 від 13 березня 2023 року рідка кров від підозрюваного ОСОБА_5 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 358п від 9 березня 2023 року при огляді ОСОБА_5 виявлені: садно виличної ділянки, задньої поверхні грудної клітки та синець лівої сідничної ділянки. Ушкодження утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні характеристики яких в ушкодженнях не відобразилися; кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. При огляді виявлені сліди не менше чотирьох травматичних впливів. З виявлених при огляді ушкоджень тільки садно обличчя співпадає за терміном з 7 березням 2023 року.

Згідно висновку експерта № 778 в сліді на футболці ОСОБА_5 встановлена наявність крові людини та виявлений антиген А. Отриманий результат не виключає походження крові від особи ( осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВ), в тому числі від самого підозрюваного ОСОБА_5 . Походження крові від потерпілого ОСОБА_4 виключається. В слідах на підошві лівої кросівки ОСОБА_5 знайдена кров, видова належність якої не встановлена (негативний результат реакції на білок крові людини). Такий результат міг бути обумовлений як малою кількістю матеріалу, так і зберіганням або перебуванням предмета-носія у несприятливих умовах під впливом чинників, що руйнують структуру білка крові. В інших слідах на одязі підозрюваного ОСОБА_5 : футболці, спортивних штанах, парі кросівок, наявність крові не встановлена.

Згідно висновку експерта № 777 в слідах на фрагменті тканини виріз з ковдри, на фрагменті тканини- виріз з матрацу та на наволочці знайдена кров людини та виявлені антигени А і В, що не виключає походження крові від особи (осіб) з групою АВ за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від потерпілого ОСОБА_4 , домішка крові від ОСОБА_5 , при наявності у нього, на момент скоєного, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечою, не виключається.

Згідно висновку експерта № 788/к від 17 травня 2023 року, проведеної за матеріалами справи, зокрема висновків експертів № №5535п, 2044, протоколу проведення слідчого експерименту з відеозаписом ОСОБА_8 , експертною комісією виявлено збіг характеру травмуючих предметів ( удари кулаками рук, ногами, палицями, що діють на тіло як тупі предмети) з характером ушкоджень (переломи, синці, садно, що утворилися від дії тупих предметів), локалізації травматичних впливів (голова, тулуб, нижні кінцівки) з локалізацією тілесних ушкоджень (голова, тулуб, нижні кінцівки). Виявлена невідповідність в кількості нанесених тілесних ушкоджень, що в значній мірі перевищують кількість виявлених. Однак, експертна комісія вважає, що утворення тілесних ушкоджень в ділянці голови, тулуба і нижніх кінцівок за механізмом, який зазначає свідок ОСОБА_16 в ході проведення слідчого експерименту від 8 березня 2023 року не виключається.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складений актовий запис 3858 від 18 квітня 2023 року Шевченківським відділом РАЦС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції 9м.Одеса)

Інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України надано не було. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Надані стороною обвинувачення документи: витяги з ЄРДР, докази реєстрації події в відповідних журналах, постанову про визначення групи прокурорів, постанови про визначення слідчих, які своїм змістом не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами - суд в обґрунтування провини обвинуваченого не покладає.

За результатами судового розгляду, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до наступного.

Факт нанесення трьох ударів в область голови загиблому ОСОБА_4 обвинуваченим ОСОБА_5 визнається самим обвинуваченим, його покази в цілому узгоджуються з показами свідка ОСОБА_8 та висновком судово-медичної експертизи судово-медичної експертизи № 2044 від 8 травня 2023 року, згідно якого смерть гр. ОСОБА_4 настала від закритої черепно-лицевої травми, яка виразилася переломом передньої стінки лівої гайморової пазухи, крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, а також в тканину головного мозку та ускладнилась поліорганною недостатністю, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, які стоять у прямому причинному зв`язку з настанням смерті; утворилася в результаті сукупності не менш ніж трьох ударних травматичних дій твердими тупими предметами, з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились, які прийшлись у лобно-скроневу ділянку голови зліва, ділянку передньої стінки лівої гайморової пазухи та ділянку правої очниці; слід відзначити, що кожна наступна травматична дія, обтяжувала перебіг черепно-лицевої травми. При цьому, утворення комплексу тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 при одноразовому падінні його на площині виключається.

Після нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, останній протягом декількох годин був доставлений до лікарні у непритомному стані, де йому надавалося оперативне лікування, однак протягом певного часу до 15 квітня 2023 року останній до тями не приходив та помер.

Причетність інших осіб до завдання тілесних ушкоджень загиблому не встановлена.

Доводи сторони захисту щодо побиття загиблого ОСОБА_4 своєю дружиною ОСОБА_43 не є слушними, оскільки спростовуються показами свідка ОСОБА_8 .

Підстави сумніватися у показах свідка ОСОБА_8 у суду відсутні, зазначені покази свідок дала під присягою, зазначивши, що неприязні відносини з обвинуваченим відсутні, підстав обговорювати його не має. При цьому суд зауважує, що доводи сторони захисту щодо показів свідка, як даних з особистої неприязні є голослівними, зазначені покази є цілком логічними та послідовними, такими, що були надані на досудовому слідстві, безпосередньо наступного дня після подій та підтвердженими у судовому засіданні. При цьому як вбачається з показів обвинуваченого свідок досудовому слідстві телефонувала йому, мати обвинуваченого перераховувала їй гроші на банківську картку, на які свідок збирала для нього передачі, свідок навіть надавала згоду щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем її мешкання тобто зазначене на думку суду навпаки спростовує факти неприязнених відносин між самим обвинуваченим та свідком. При цьому доводи захисника щодо зухвалого ставлення свідка під час допиту до його підзахисного є нічим іншим, як оціночним судженням, сформованим на особистому сприйнятті показів свідка.

Свідок ОСОБА_16 дійсно, як на досудовому слідстві, так і під час судового засідання розповіла про чисельну кількість нанесення ударів обвинуваченим загиблому, однак зазначене не є підставою для критичної оцінки її показів як доказу в цілому, оскільки перш за все, обвинуваченому інкриміноване саме нанесення трьох ударів в область голови, які спричинили тяжкі тілесні ушкодження, що стали наслідком загибелі потерпілого; інші удари ( та відповідні тілесні ушкодження ) виходять за межі висунутого обвинувачення та не спростовують встановлених судом обставин.

Крім того, як вбачається з описової частини проведених судово-медичних експертиз у загиблого ОСОБА_4 були наявні і інші тілесні ушкодження, крім тих, що стали причиною його смерті.

Так, зокрема, з описової частини експертного судово-медичного дослідження № 2044 від 8 травня 2023 року, під час проведення експертизи якої була досліджена медична картка № 25772 стаціонарно хворого неврологічного відділення КНП «МЛ № 9» ОСОБА_4 , з якої вибачається, що на час госпіталізації , на шкірі та слизових оболонках ОСОБА_4 наявні сліди побоїв, локально виявлені множинні забої м`яких тканин голови, обличчя, тулуба, кінцівок, тощо. А самим висновком зазначеної експертизи підтверджено наявність у ОСОБА_4 ще й закритих переломів 9,10 ребер зліва, по середній пахвовій лінії». Згідно висновку судово-медичної експертизи № 535п від 15 травня 2023 року виявлені садна на грудній клітині, садно на грудині (розмірами 8х8см), численні синці на нижніх кінцівках у гр. ОСОБА_4 , які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що утворилися від дії тупих предметів; давність утворення ушкоджень може не суперечити терміну, зазначеного в обставинах справи, наданій медичній документації. Тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_4 не характерні для падіння з висоти власного зросту.

При цьому суд зауважує про те, що проведення судово-медичних експертиз було розпочато після смерті ОСОБА_4 , тобто, відповідно, після спливу значного часу понад півтора місяця від події, тому цілком очевидним є той факт, що частина тілесних ушкоджень у вигляді синців, набряків, подряпин, ссадин, тощо ( які до того ж виходять за межі висунутого обвинувачення) могли не відобразитися на тілі небіжчика у зв`язку з можливим загоєнням.

Також, згідно висновку експерта № 788/к від 17 травня 2023 року, експертною комісією виявлено збіг характеру травмуючих предметів ( удари кулаками рук, ногами, палицями, що діють на тіло як тупі предмети) з характером ушкоджень (переломи, синці, садно, що утворилися від дії тупих предметів), локалізації травматичних впливів (голова, тулуб, нижні кінцівки) з локалізацією тілесних ушкоджень (голова, тулуб, нижні кінцівки), повідомлених свідком ОСОБА_8 при проведенні з нею слідчого експерименту. При цьому експертна комісія дійшла до висновку, що утворення тілесних ушкоджень в ділянці голови, тулуба і нижніх кінцівок, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_4 , за механізмом не виключається.

Отже, покази свідка ОСОБА_8 , яка на власні очі спостерігала події злочину, в цілому узгоджуються з висновками експертиз, зокрема, в частині механізму завдання тілесних ушкоджень; при цьому суд враховує, що її покази обумовлені суб`єктивним сприйняттям та власною інтерпретацією відтворення перебігу подій, що закарбувалися в її пам`яті, а тому можуть нести характер перебільшення в частині кількості нанесення ударів, які не впливають на обставини, встановлені судом та перебувають за межами висунутого ОСОБА_5 обвинувачення.

При цьому жодних доказів, які б могли свідчити на користь обвинуваченого суду не надано.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку письмових доказів із показами свідків, суд вважає, що досліджені докази відповідають вимогам передбаченим ст. 85-87 КПК України, і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого за наведених у вироку обставин.

Порушень процесуального закону щодо відкриття кримінального провадження, його руху, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено.

Окрема увага приділена руху провадження в контексті перевірки належності доказів, які подала сторона обвинувачення. Процесуальні докази, наведені у вироку, прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнав належними та допустимими, зібрані у встановленому законом порядку та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають. Відтак, подані стороною докази збиралися стороною обвинувачення в належний спосіб.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_5 , що були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими. Отже, судом не встановлено даних, які б свідчили, що зібрані докази по даному кримінальному провадженню отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченого через допущені порушення кримінального процесуального закону у ході досудового розслідування, і оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія судів дійшла висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин, доведена у повному обсязі

При встановлених обставинах, оцінивши надані докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин в судовому засіданні доведена, і наданих доказів достатньо, поза сумнівом, для визнання його винуватим, а не визнання обвинуваченим своєї провини є нічим іншим, як способом захисту з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

При цьому суд враховує, що особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження необережно.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до злочинів із похідними наслідками, де тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у необхідному причинному зв`язку із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Особливістю необхідного причинного зв`язку в злочині, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК, є його розвиток від суспільно небезпечного діяння до наслідку у виді тяжкого тілесного ушкодження (проміжного) і далі до наслідку у виді смерті потерпілого (похідного). Як і будь-який необхідний причинний зв`язок, він відображає закономірності розвитку негативних (відносно охоронюваних відносин) властивостей діяння, яке містить реальну можливість настання інкримінованих наслідків.

Також суд враховує правові позиції Верховного Суду України, викладені у Постанові від 28.05.2015 р. у справі №5-25кс15. Зокрема, якщо, цілеспрямовано наносячи удар, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого. Встановлюючи суб`єктивні ознаки складів злочинів умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК України), необхідно виходити з того, що ознаками суб`єктивної сторони цього злочину, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і в у прямій, і непрямій формі. Зокрема, непрямий умисел наявний тоді, якщо винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на певні обставини, які могли б його відвернути (п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»). Також непрямий умисел має місце в тому випадку, якщо у підсудного не було чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків.

Наявність об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, яку складають діяння, суспільно небезпечні наслідки у виді тяжкого тілесного ушкодження і похідний наслідок у виді смерті потерпілого, а також причинний зв`язок між діянням і такими наслідками, підтверджено сукупністю досліджених судом оцінених доказів.

Обставини злочину, встановлені судом, зокрема характер вчинених ОСОБА_5 дій, об`єктивно-предметні умови його вчинення, не тільки містять реальну загрозу, а й спричинили суспільно небезпечні наслідки, які не є результатом випадкового перетинання причинно-наслідкових ланцюжків із діяннями інших осіб.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, суд на своє глибоке переконання вважає, що ОСОБА_5 наносячи умисні удари руками в голову загиблому не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним ОСОБА_4 . Тобто, в даному випадку він діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого, хоча і бажав спричинити або свідомо припускав спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_4 , але при цьому не конкретизував точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. Мотивом нанесення таких ударів, на думку суду, є саме неприязнь до загиблого, яка виникла раптово, під час виниклого конфлікту, ескалацією якого стало нанесення йому ударів обвинуваченим. При цьому суд вважає встановленим, що саме до шкідливих наслідків вчиненого ним діяння у вигляді смерті ОСОБА_4 обвинувачений поставився з необережною формою вини, не передбачивши можливість настання таких суспільно небезпечних наслідків, хоча, маючи певний життєвий досвід, повинен був та міг їх передбачити.

Отже, з огляду на характер вчиненого діяння і умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за відсутності конкретних особливостей і властивостей в його особистості, які би могли завадити тому, обвинувачений повинен був і міг передбачити настання суспільно небезпечних наслідків у виді смерті, оскільки для цього достатньо загального емпіричного досвіду щодо наслідків застосування фізичного насильства.

Щодо доводів сторони захисту необхідності кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст. 123 КК України суд зазначає наступне.

Статтею 123 КК України передбачена відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 123 КК, характеризується діями, спрямованими на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, наслідком у вигляді тяжкого тілесного ушкодження, причинним зв`язком між діями та наслідком, а також певною обставиною вчинення злочину.

Такою обставиною є стан сильного душевного хвилювання, а саме стан фізіологічного афекту, що являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою (хоч і не повністю) втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними.

Суб`єктивна сторона заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, відповідальність за яке передбачено статтею 123 КК України, характеризується не лише умислом, що раптово виник, і є афектованим, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Сам стан сильного душевного хвилювання, як емоційний процес, характеризується своєю раптовістю, неочікуваністю, миттєвістю, бурхливістю, швидкоплинністю.

Стан сильного душевного хвилювання являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою (хоч і не повністю) втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними. Цей стан полягає в домінуванні у свідомості особи сильної емоції, що знижує контроль особи над вчинком, певним чином гальмує інтелектуальну діяльність, викликає феномен «звуження» свідомості. Поведінка особи при сильному душевному хвилюванні регулюється не заздалегідь обміркованою метою, а тим почуттям, що повністю захоплює особистість і викликає імпульсивні, підсвідомі дії.

Кваліфікація дій винного за ст. 123 КК України можлива лише тоді, коли обставини справи свідчать про наявність трьох обов`язкових елементів цього складу злочину: стан раптово виниклого сильного душевного хвилювання у винної особи; протизаконне насильство, систематичне знущання чи тяжка образа з боку потерпілого; причинний зв`язок між діями потерпілого та діями винної особи.

За відсутності хоча б одного з цих елементів дії винної особи не можуть бути кваліфіковані за ст. 123 КК України.

Для застосування ст. 123 КК необхідно, щоб сильне душевне хвилювання було викликане саме протизаконним насильством або тяжкою образою з боку потерпілого. Лише наявність вказаних приводів для виникнення стану сильного душевного хвилювання може свідчити про наявність у діях винуватої особи складу злочину, передбаченого ст. 123 КК України. У протилежному випадку, коли сильне душевне хвилювання обумовлене іншими обставинами, склад злочину зазначеної статті відсутній.

Також обов`язковою умовою кваліфікації дій за ст. 123 КК України є доведення такого стану сильного душевного хвилювання засобами процесуального доказування. При цьому встановлення фактичних даних, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ст. 123 КК, і які могли б викликати у винного стан сильного душевного хвилювання, є компетенцією суду. Натомість короткочасна інтенсивна емоція, що панує у свідомості людини і визначається як стан фізіологічного афекту, є суто психолого-психіатричним критерієм, який встановлюється на підставі відповідної експертизи.

За змістом п. 15 ч. 1 ст. 7, частин 1 3 ст. 22 КПК кримінальне провадження, здійснюється на основі змагальності, передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Суд за приписами ч. 2 ст. 26 КПК у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом. Змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів, доведення перед судом переконливості й обґрунтованості власних тверджень і доводів щодо висунутого обвинувачення є однією із засад кримінального провадження згідно з п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК.

Відповідно до положень ст. 332 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Виходячи із законодавчих норм, обвинувачений та його захисник наділені можливістю ефективно реалізувати свої права, в тому числі, за наявності обґрунтованих підстав, наполягати на проведенні експертизи і клопотати про забезпечення експертної установи відповідними матеріалами для проведення такої експертизи.

Стороною захисту дієвості зазначених гарантій у цьому кримінальному провадженні під сумнів не поставлено, однак при розгляді кримінального стороною захисту не подавалось клопотань про призначення психолого-психіатричного експертного дослідження, та не надавалися такі докази, що свідчать про наявність обставин, передбачених ст. 123 КК, і які могли б викликати у винного стан сильного душевного хвилювання. Сам обвинувачений ОСОБА_5 , посилаючись на те, що його дії були викликані неправомірною поведінкою загиблого ОСОБА_4 , який був ініціатором конфлікту не зміг навіть повідомити суду причину, за умов якої такий конфлікт розпочався, під час судового розгляду не повідомляв про свій емоційний стан, зокрема про неможливість контролювати свої дії у повному обсязі, під час скоєння ним злочину. Такі доводи були висунуті захисником на стадії судових дебатів та підтримані ОСОБА_5 в останньому слові.

Так, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що дії загиблого ОСОБА_4 були направлені на умисне приниження гідності обвинуваченого ОСОБА_5 або були вчинені з метою зганьбити честь останнього, а також відсутні дані про системність характеру такого поводження з боку потерпілого, факту перебування ОСОБА_5 у стані фрустрації вираженого емоційного збудження, фізіологічного афекту, вираженої емоційної напруги, ступінь якої досягав такого рівня, який позбавляв його можливості усвідомлювати реальний зміст власних дій, міг викликати у нього обмежену можливість контролю та регуляції цих дій, за таких обставин підстави для кваліфікації його дій за ст. 123 КК України відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, вчинив кримінальне правопорушення, протягом незначного спливу часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особистості, офіційно не працевлаштований, офіційних джерел доходу немає, стійкість соціальних зав`язків немає, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Заподіяна шкода потерпілій ОСОБА_21 не відшкодована.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

З урахуванням всіх обставин справи, даних про особу обвинуваченого, враховуючи, думку прокурора та потерпілої, керуючись принципами справедливості, співмірності й індивідуалізації, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст. 121 КК України.

Призначення такого покарання на думку суду, буде адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого. Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.

ОСОБА_5 утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», затриманий в межах кримінального провадження 9 березня 2023 року, тому строк відбування покарання слід обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_21 обґрунтований, підтверджений чеками на покупку ліків загальною сумою 5433,36 грн та довідкою про поховання, за якою потерпілою ОСОБА_21 плачені послуги з поховання у розмірі 24500 грн, жодним належним доказом з боку обвинуваченого не спростований, а тому підлягає частковому задоволенню у загальному розмірі 30023, 36 грн.

При цьому суд враховує, що покази свідка ОСОБА_8 , яка зазначала, що мати обвинуваченого перераховувала на її картку три-чотири рази гроші (пам`ятає один раз - 4тис, потім 7 тис.грн та були суми ще, приблизно у загальному розмірі 20000 грн, які вона витрачала на лікування ОСОБА_4 , якого відвідувала у лікарні тиждень, збирала відповідні чеки (але не пам`ятає де вони поділися), крім того перераховані кошти витрачала на передачі для обвинуваченого ОСОБА_5 - жодним чином не спростовують розмір коштів, витрачених саме потерпілою на лікування свого сина, оскільки надані чеки датуються періодом з 23.03.2023 року (за спливом двох тижнів від подій) по 15.04.2023 року (дату смерті).

При цьому суд не враховує квитанції, що підтверджують сплату продуктів харчування на суми 130,80 грн, 42,99 грн., 114,40 грн, 151, 80 грн. та суму на придбання ліків після смерті ОСОБА_4 у розмірі 261, 50 грн. 16 квітня 2023 року та вважає, що підстави для стягнення зазначених сум з обвинуваченого відсутні.

Підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити покарання у вигляді восьми років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання відраховувати з дня фактичного затримання з 9 березня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_21 30023,26 грн (тридцять тисяч двадцять три грн 26 коп.) в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, в іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Речові докази:

-кросівки чорного кольору, що зберігається у камері схову ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до квитанції № 2894 від 21.03.2023 року - повернути ОСОБА_5

-марлеві тампони зі змивами, футболку, зразки крові, вирізи з тканини, наволочку, матеріал ДНК, що зберігаються у камері схову ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відповідно до квитанцій № 2908 від 29.03.2023 року, № 2895 від 21 березня 2023 року № 2893 від 21 березня 2023 року - знищити

-нунчаки, що зберігається у камері схову ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до квитанції № 2916 від 7 квітня 2023 року знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам провадження.

Суддя: ОСОБА_1