Справа № 761/5159/24
Провадження № 1-кс/761/3976/2024
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2024 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000239 від 06.02.2024 року

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні ВД Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 06 лютого 2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.02.2024 приблизно о 12 год. 53 хв., за адресою: м. Київ, вул. Ружинська, 2/50, працівниками поліції виявлено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого у правій верхній кишені штанів виявлено поліетиленовий зіп-пакет на пазовому замку, в середині якого знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, (зі слів наркотичний засіб - солі), яку останній зберігав для власного вживання, без мети збуту.

06 лютого 2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 298-2 КПК України у зв`язку із підозрою вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

06.02.2024 у період часу з 12 год. 53 хв. по 13 год. 10 хв., за адресою: м. Київ, вул. Ружинська, 2/50 під час особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено поліетиленовий зіп-пакет з речовиною білого кольору, котрий вилучено та поміщено до спец. пакету № CRI1002432, два поліетиленові пакетики з речовиною кристалічною білого кольору, котрі вилучено та поміщено до спец. пакету № NPU 1507566, мобільний телефон марки «ZTE» фіолетового кольору та мобільний телефон марки «Iphone» моделі «S»сірого кольору, котрі вилучено та поміщено до спец. пакету№ CRI1002431.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, на період досудового розслідування.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладене прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на вищевказане майно.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив слідчого суддю його задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив, вказуючи на відсутність ознак речового доказу у вилученого майна.

Власник майна підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, оскільки воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного у клопотанні прокурора майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на мобільний телефон марки «ZTE» фіолетового кольору та мобільний телефон марки «Iphone» моделі «S» сірого кольору, котрі вилучено та поміщено до спец. пакету № CRI 1002431.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1