Справа № 331/7253/23
Провадження № 1-кп/331/301/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000367 від 16.08.2023 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, одружений, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не має, який має середню спеціальну освіту, військовослужбовець за мобілізацією, який перебуває на посаді стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони та забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

Наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 №157 від 19 травня 2023 року солдата за мобілізацією ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця відділення охорони та забезпечення військової частини та на всі види забезпечення

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому відповідними Указами Президента України ОСОБА_6 правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався і діє до теперішнього часу

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом із цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 23 липня 2023 року , задля вирішення особистих питань, солдат ОСОБА_4 , вибув у короткострокове звільнення та з дозволу командування залишив місце несення військової служби - місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , до якого зобов`язаний був прибути о 22 годині 23 липня 2023 року.

23 липня 2023 року о 22 годині солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання , діючи в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не повернувся з короткострокового звільнення до місця дислокації підрозділу тим самим самовільно залишив місце служби - місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 та, до 23 вересня 2023 року, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв, тим самим незаконно перебував за межами військової частини

ІІ. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив у своїх поясненнях про повне визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Пояснив, що 23 липня 2023 року відпросився у командира до перукаря. Однак у закладі, де продають алкогольні напої на розлив вжив алкогольні напої. Під час вживання алкоголю у нього викрали сумку із документами та речами (у якій був військовий квиток, телефон та гроші). Зрозумівши, що документи викрадені, боявся повернутися до військової частини, оскільки не бажав нести покарання за втрату документів. Тому вирішив тимчасово не повертатися. Увесь час перебував на території м. Запоріжжя та чекав нагоди повернутися до проходження служби. Місто не залишав, оскільки хотів повернутися до військової служби. Затриманий був біля залізничного вокзалу, однак там він перебував не з метою поїхати з міста, а просто проходив повз.

У судових дебатах зазначив що дуже шкодує про свій вчинок, розкаявся, бажає проходити службу у Збройних силах України.

Захисник обвинуваченого наявності у діях підзахисного складу кримінального правопорушення не заперечував, однак вказав на те, що норми кримінального кодексу, які обмежують застосування звільнення від відбування покарання у цій категорії кримінальних правопорушень, порушують права людини, закріплені Конституцією України. Звернув увагу на те, що обвинувачений визнав свою провину, розкаявся бажає продовжувати військову службу, а тому просив призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України або 69 КК України.

ІІІ. Докази досліджені на підтвердження встановлених судом обставин.

3.1. У судовому засіданні дослідженні письмові докази, надані стороною обвинувачення для підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті.

Матеріали службового розслідування направлені командиром військової частини НОМЕР_1 до органів прокуратури та ІНФОРМАЦІЯ_2 .за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_4 ..

Матеріали службового розслідування складаються із:

-рапорту командира роти охорони та забезпечення ОСОБА_7 від 24.07.2023 про те, що 23.07.2023 о 22-00 солдат ОСОБА_4 не з`явився в розташування роти охорони та забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , на телефонні дзвінки ОСОБА_4 не відповідає, місце знаходження його невідоме.

-Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності АДРЕСА_3 №487 від 24.07.2023 щодо призначення службового розслідування та створення комісії для проведення розслідування за фактом того, що стрілець другого відділення охорони першого взводу охорони роти охорони та забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 з дозволу чергового містечка НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 - командира другого взводу охорони роти охорони та забезпечення о 14-00 годин 23.07.2023 вибув до м. Запоріжжя. Часом повернення встановлено - 22-годин. Під час вечірнього шикування о 22-00 годин 23.07.2023 року солдат ОСОБА_9 до місця служби не з`явився, на зв`язок не виходив;

-Актом службового розслідування від 08.08.2023, де визначено, що за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127 Статуту внутрішньої служби, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовця другого відділення охорони першого взводу охорони роти охорони та забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 по факту нез`явлення вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани;

-Доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 від 24.07.2023 №2125 та від 03.08.2023 №2264;

-Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( з основної діяльності) від 08.08.2023 №90 про підсумки службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності, за яким на стрільця другого відділення охорони першого взводу охорони роти охорони та забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення - сувора догана. Визначено заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення надати копії матеріалів службового розслідування до Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону для залучення до матеріалів кримінального провадження солдата ОСОБА_4 з повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Матеріали службового розслідування підтверджують проведення розшукових заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження обвинуваченого та перебування його поза межами військової частини у зазначений у обвинувальному акті час.

У судовому засіданні також досліджено службову картку солдата ОСОБА_4 , заохочень не має, однак має стягнення у вигляді суворої догани 29.09.2022, 19.04.2023, 28.05.2023, 29.05.2023 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, 03.10.2023 за порушення ч. 2 ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби, Дисциплінарного статуту ЗСУ, 08.08.2023 відповідно до наказу №90 за нез`явлення вчасно на військову службу;

Рапорт начальника патруля ВСП ОСОБА_11 , відповідно до якого перебуваючи на маршруті патрулювання у складі патруля ВСП, виявив особу, що перебувала в нетверезому стані (хитка хода, запах з ротової порожнини), вів себе неадекватно, та представився військовим. Після чого особу було затримано для встановлення всіх необхідних даних та обставин о 08-45 годин 23.09.2023 року. В подальшому було з`ясовано, що затриманий ОСОБА_4 ;

Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.09.2023, яким слідчий першого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_12 23.09.2023 о 17-05 годин знаходячись у приміщенні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі без застосування технічних засобів фіксації, затримав ОСОБА_4 , як особу, підозрювану у вчиненні злочину в межах кримінального провадження №0000367 від 16.08.2023;

Стороною захисту будь-яких клопотань щодо належності, допустимості та достатності письмових доказів досліджених у судовому засіданні не надавалося. Також не зазначалося про проведення слідчих (розшукових) дій неналежним суб`єктом.

3.2. Також у судовому засіданні були допитані свідки обвинувачення, а саме:

Допитаний 18 грудня 2023 року свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовець, заступник командира взводу ВЧ НОМЕР_1 , вказав, що обвинувачений проходив службу у його підпорядкуванні.

Також пояснив, що знайомий із обвинуваченим протягом двох місяців, з того часу коли ОСОБА_4 було прикомандировано до його підрозділу. Зазначив, що ОСОБА_4 на час подій перебував у місті Запоріжжі, у військовому містечку. У день подій, (це було влітку), зранку ОСОБА_4 пішов з іншими військовослужбовцями до магазину, та у визначений час на шикування не з`явився. Відразу після шикування були розпочаті пошукові заходи, черговий написав доповідь, намагалися зв`язатися з обвинуваченим телефоном, однак мобільний телефон був вимкнений. Свідок у складі пошукової групи три дні шукав обвинуваченого у місцях, де надають безоплатний прихисток військовослужбовцям, однак встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не вдалось. Сам ОСОБА_4 до частини не з`являвся з іншими військовослужбовцями на контакт не виходив. Через деякий час ОСОБА_13 поїхав, та дізнався після повернення, що ОСОБА_4 було затримано. Охарактеризував ОСОБА_4 як непоганого військового, однак залежного від вживання алкоголю.

Допитаний 18 грудня 2023 року свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , командир відділення взводу розвідки ВЧ НОМЕР_1 пояснив, що проходив службу із обвинуваченим з літа 2023 року. У той час військова частина тимчасово розміщувалася у районі парку «Дубовий гай» у м. Запоріжжі. ОСОБА_4 зранку отримав дозвіл піти на ринок «Анголенко», щоб купити одяг, однак до вечірнього шикування не повернувся. Обвинувачений до частини сам не з`являвся та із військовослужбовцями на зв`язок не виходив. Підтвердив, що разом із свідком ОСОБА_13 здійснював пошукові заходи для встановлення місцезнаходження обвинуваченого. Охарактеризував ОСОБА_4 як хорошого військовослужбовця, який мав проблеми із службою у зв`язку із зловживанням алкогольними напоями.

Допитаний 18 грудня 2023 року свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , начальник їдальні, вказав що проходив військову службу разом із обвинуваченим з літа 2023 року. Дізнався від інших військовослужбовців (а саме від ОСОБА_13 ,.) що ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину. Зазначив, що таке відбувалося і раніше. Також вказав, що обвинувачений працьовита і добра людина.

ІV. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Сторони кримінального провадження під час розгляду справи судом не заперечували, що обвинувачений є військовослужбовцем за мобілізацією. Вказаний факт підтверджується також наданою до матеріалів кримінального провадження копією військового квитка серії НОМЕР_4 , виданий 17.08.2022 ІНФОРМАЦІЯ_6 . Згідно відмітки у п. 9 - 17 серпня 2022 року призваний до Збройних сил України на підставі Указу ПУ «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022.

Отже, обвинувачений є суб`єктом військового кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність у діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України (як кваліфіковано дії ОСОБА_4 у обвинувальному акті прокурором), суд керується наступними мотивами.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: (серед іншого) 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, покладається на прокурора.

Приписами ч. 1 ст. 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи,якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Отже, зважаючи на вищевказані приписи кримінального процесуального закону, доказуванню у цьому кримінальному провадженні підлягають усі елементи формулювання обвинувачення,викладені у обвинувальному акті

Від злочину, передбаченого ст. 407 КК України, злочин, передбачений ст. 408 КК України, відрізняється своєю суб`єктивною стороною. Обов`язковою ознакою дезертирства є мета: військовослужбовець має намір ухилятися від військової служби протягом не трьох діб, місяця, двох місяців тощо, тобто не тимчасово, а ухилитися від військової служби взагалі, назавжди..

Обвинувачений під час свого допиту у судовому засіданні зазначив, що бажав і бажає продовжувати військову службу, не залишав меж міста Запоріжжя саме у зв`язку із тим, що хотів повернутися для продовження служби, однак боявся відповідальності та шукав можливості повернутися.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 не залишав міста Запоріжжя, хоча має постійне місце проживання у іншій області. Також про намір ухилитися від військової служби назавжди не може свідчити і тривалість перебування ОСОБА_4 поза службою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено наявність у діях обвинуваченого суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 КК України

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

V. Призначення покарання.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який є не судимим, є військовослужбовцем. Згідно відповіді директора КНП «Покровська лікарня» ОСОБА_16 від 26.09.2023 №302, ОСОБА_4 на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває;

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Судом також враховуються характеристики обвинуваченого, долучені до матеріалів кримінального провадження. Командиром роти охорони та забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_17 надано службову характеристику на ОСОБА_4 , з тексту якої ОСОБА_4 за час проходження служби зарекомендував себе з негативного боку, на практиці статути ЗСУ не знає та не вміє застосовувати, службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань за посадою не виконує. Військовослужбовець не вміє організовувати свою діяльність та роботу, на зауваження по службі не реагує, постійно самоусувається від особистих обов`язків, зловживає спиртними напоями;

Відповідно до наданої начальником медичної служби - начальником медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_18 медичної характеристики, ОСОБА_4 фізично здоровий, з наявністю по життєвих залишків у вигляді кальцинату на місці виліковного вогнища туберкульозу верхньої частини правої легені. Має схильність до зловживання алкогольними напоями.

Обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України : є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України у обвинувальному акті не зазначені, та про їх наявність прокурором у судових дебатах не вказано.

Санкцією частини 5 статті 407 Кримінального кодексу України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді нижньої межі санкції статті

Розглядаючи можливість звільнити обвинуваченого від призначеного покарання із випробуванням, про що зазначала сторона обвинувачення у судових дебатах, суд звертає увагу на наступні норми кримінального закону.

Частиною першою ст. 75 КК України визначено, Якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Норма про заборону звільнення від призначеного покарання із випробуванням за вчинення в умовах воєнного стану злочину, передбаченого ст. 407 КК України, набрала законної сили до вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, а тому відсутні правові підстави доля застосування звільнення від призначеного покарання.

Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року і зважує на вимоги ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Доказів щодо понесених процесуальних витрат сторонами кримінально провадження не надано.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2023 (справа №333/8288/23, провадження № 1-кс/333/2933/23), затосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, по 21.11.2023 включно, з встановленням застави;

За клопотанням прокурора, з метою забезпечення кримінального провадження для запобіганню ризику переховування обвинуваченого від суду, враховуючи призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за необхідне продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінально правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з 23 вересня 2023 року, з дати фактичного затримання.

На підставі положень ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 23 вересня 2023 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1