справа № 619/366/24
провадження № 1-кп/619/158/24
ВИРОК

іменем України

11 січня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
розглянув у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000250 від 18.12.2023 за обвинуваченням:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ватутіне, Нововодолазького району, Харківської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, військовослужбовець - солдат, водій- електрик ремонтної майстерні військової частини НОМЕР_1 пиляр маскувального відділення військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посаді водія-електрика ремонтної майстерні військової частини НОМЕР_1 - пилярем маскувального відділення військової частини НОМЕР_2 , 03.02.2023 о 13 год 00 хв, маючи умисел спрямований на виготовлення підробленого посвідчення водія, з метою пособництва у підробленні та подальшого використання, через соціальну мережу «Instagram», знайшов оголошення з надання послуг по виготовленню та продажу посвідчень водія. Після чого, ОСОБА_3 передав невстановленій особі анкетні дані, фото паспорта громадянина України на його ім`я та фотокартку, чим здійснив замовлення водійського посвідчення, з метою отримання права керування транспортними засобами, без проходження установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке, відповідно до п. 2.1 «а» та 2.4 Правил дорожнього руху, водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського.

В подальшому 05.03.2023 ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Мохнацька, буд. 83, у відділенні TOB «Нова пошта» № 87 переказав невстановленій особі грошову винагороду в розмірі 16 500,00 грн, чим сприяв її до виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія. В подальшому отримав посилку, в якій було посвідчення водія, серії НОМЕР_3 , видане 08.02.2023 ТСЦ 0541 на його ім`я.

Крім того, 03.02.2023 о 13 год 00 хв ОСОБА_3 , маючи умисел спрямований на виготовлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на транспортний засіб марки «Opel» модель «Cadett» р/н НОМЕР_4 , з метою пособництва у підробленні та подальшого використання, через соціальну мережу «Instagram», знайшов оголошення з надання послуг по виготовленню та продажу свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів. Після чого, ОСОБА_3 передав невстановленій особі анкетні дані, фото паспорта громадянина України на його ім`я та фотокартку, чим здійснив замовлення - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на транспортний засіб марки «Opel» модель «Cadett» р/н НОМЕР_4 на своє ім`я з метою безперешкодного пересування та повноцінного використання за своїм цільовим призначенням транспортного засобу марки «Opel» модель «Cadett» р/н НОМЕР_5 на території України.

В подальшому 05.03.2023 ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Мохнацька, буд. 83, у відділенні TOB «Нова пошта» № 87 переказав невстановленій особі, грошову винагороду в розмірі 16500,00 грн, чим сприяв її до виготовлення завідомо підробленого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером НОМЕР_6 , яке оформлене на транспортний засіб марки «Opel» модель «Kadett» з реєстраційним номером НОМЕР_4 , номером шасі « НОМЕР_7 », зареєстроване 29.09.2017 на його ім`я.

В подальшому, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, залишив дане посвідчення у себе та почав його використовувати для можливості керування транспортними засобами та пред`являти в якості документу, що посвідчує особу.

Так, 17 грудня 2023 року приблизно о 16 год 30 хв ОСОБА_3 , маючи при собі підроблене посвідчення водія на своє ім`я та усвідомлюючи, що водійське посвідчення підроблене, пересуваючись за кермом транспортного засобу марки «ЗАЗ» модель «Славута» р/н НОМЕР_8 та при зупинці і перевірці документів поблизу будинку № 11 по вул. Сумський Шлях у смт Солоницівка Харківського району Харківської області пред`явив поліцейському СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 08.02.2023 ТСЦ 0541 на своє ім`я.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 , які виразилися у:

- пособництві до підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права використання його підроблювачем, суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України;

- використання завідомо підробленого документа, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 2982 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

До обвинувального акта прокурором додано клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Крім того, до обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_2 , яка складена за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 . Згідно змісту заяви ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні. У вказаній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_2 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 381, ч. 1 ст. 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження № 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження містять відомості на підтвердження того, що обвинувачений визнав свою винуватість у вчинених кримінальних проступках та всі обставини, які ставляться йому в провину, щирий жаль з приводу цього, осуд своєї поведінки та бажання виправити ситуацію, яка склалася, і нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття обвинуваченого ОСОБА_2 , визнається судом обставиною, яка пом`якшують його покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вивченням відомостей про особу ОСОБА_2 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується негативно.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 02 листопада 2021 року (справа № 750/5031/18, провадження № 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадках, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, ставлення винного до скоєного, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність завданої шкоди, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу в розмірах, передбачених санкціями чч. 1, 4 ст. 358 КК України.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ч. 1 ст. 70 КК України, принципів необхідно застосувати до ОСОБА_2 при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд крім відомостей про особу винуватого та обставин, які пом`якшують покарання, враховує число кримінальних правопорушень, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.

Отже, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

У зв`язку з викладеним на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із серією НОМЕР_9 , що поміщено в сейф упакування PSP1001341; реєстраційний документ на транспортний засіб «Opel» «Cadett» НОМЕР_4 із серією НОМЕР_6 , що поміщено до сейф пакету PSP1001342, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до статей 124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З урахуванням вимог статей 176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_2 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі п`ятсот тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДЕКЦ МВС України експертизи № CE-19/121-23/29688-КДТЗ від 20.12.2023 у розмірі 3786,40 грн; № CE-19/121-23/29696-ДД від 20.12.2023 у розмірі 1514,56 грн.

Речові докази по справі: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із серією НОМЕР_9 , що поміщено в сейф упакування PSP1001341; реєстраційний документ на транспортний засіб «Opel» «Cadett» НОМЕР_4 із серією НОМЕР_6 , що поміщено до сейф пакету PSP1001342, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1